זה מתחיל עם מעט אי נוחות
ובמהרה הופך לתחושה לוחצת שבלתי אפשרי להתעלם ממנה.
לבסוף, רק על זה אפשר לחשוב,
ומתוך יאוש מוחלט,
אתם הולכים לצוד שרותים עד "אהה."
אנשים צריכים להשתין לפחות ארבע עד שש פעמים ביום,
אבל לפעמים, הלחץ של החיים המודרניים מכריח אותנו לכווץ ולהתאפק.
כמה ההרגל הזה גרוע, וכמה הגוף שלנו יכול לעמוד בזה?
התשובה נמצאת בדרך הפעולה של שלפוחית השתן,
תא אובלי שנמצא בתוך האגן.
מסביב למבנה הזה יש מספר אברים
שיחד יוצרים את כל מערכת השתן.
שתי כליות,
שני שופכנים,
שני סוגרים,
ושופכה.
הנוזל הצהבהב המטפטף בעקביות מהכליות ידוע כשתן.
הכליות מייצרות שתן מעירוב של מים ותוצרי הלוואי של הגוף,
ומנתבים את הנוזל הלא רצוי לשתי צינוריות שריריות שנקראות שופכנים.
אלה נושאים אותו למטה לתוך האיבר החלול שידוע כשלפוחית השתן.
הקיר השרירי של האיבר עשוי מרקמה שנקראת שריר שלפוחית השתן
שמשתחרר כשהשלפוחית מתמלאת ומאפשר לה להתנפח כמו בלון.
כשהשלפוחית מתמלאת, שריר השלפוחית מתכווץ.
הסוגרים הפנימיים נפתחים אוטומטית ובלתי רצונית,
והשתן משתחרר.
הנוזל זורם מטה, נכנס לשופכה
ונעצר בסוגר החיצוני.
הוא עובד כמו ברז.
כשאתם רוצים לדחות השתנה, אתם שומרים על הסוגר סגור.
כשאתם רוצים לשחרר אותו, אתם יכולים לפתוח את הסכר רצונית.
אבל איך אתם חשים את התמלאות השלפוחית
כך שתדעו מתי להשתין?
בתוך השכבות של שריר השלפוחית יש מליוני קולטני מתיחה
שמופעלים כשהשלפוחית מתמלאת.
הם שולחים אותות לאורך העצבים לאיזור הפֻּלְחָנִי בחוט השדרה שלכם.
אות רפלקסיבי נע חזרה לשלפוחית שלכם,
מה שגורם לשרירי השלפוחית להתכווץ מעט
ולהגביר את לחץ השלפוחית כך שתהיו מודעים שאתם מתמלאים.
במקביל, הסוגר הפנימי של השופכה נפתח.
זה נקרא רפלקס המיקטוריטיון.
המוח יכול להתנגד לזה אם זה לא זמן טוב להשתין
על ידי שליחת אות נוסף לכיווץ סוגר השופכה החיצוני.
עם בערך 150 עד 200 מיליליטר של שתן בתוכו,
שריר השלפוחית נמתח מספיק
כדי שתחושו שיש שתן בפנים.
בבערך 400 עד 500 מיליליטר, הלחץ הופך ללא נוח.
השלפוחית יכולה להמשיך להתמתח, אבל רק עד נקודה מסויימת.
מעל 1,000 מיליליטרים, היא עלולה להתפוצץ.
רוב האנשים יאבדו שליטה בשלפוחית לפני שזה יקרה,
אבל במקרים מאוד נדירים,
כמו שקורה כשאדם לא יכול לחוש את הצורך להשתין,
הכיס יכול להקרע בכאב מה שידרוש ניתוח לתיקונו.
אבל תחת תנאים רגילים,
ההחלטה שלכם להשתין מפסיקה את האות של המוח לסוגר השופכה החיצוני,
מה שגורם לו להתרפות ולשלפוחית להתרוקן.
סוגר השופכה החיצוני הוא אחד משרירי רצפת האגן,
והוא מספק תמיכה לשופכה ולצוואר השלפוחית.
מזל שיש לנו את שרירי רצפת האגן האלו
כי הפעלת לחץ על המערכת בשיעול,
התעטשות,
צחוק,
או קפיצה עלול לגרום לדליפה מהשלפוחית.
במקום, שרירי רצפת האגן שומרים על האיזור אטום
עד שאתם מוכנים לשחרר.
אבל החזקת השתן לזמן רב מדי,
דחיפת השתן שלכם מהר מדי,
או השתנה בלי תמיכה פיזית מתאימה
יכולה במשך הזמן להחליש או להפעיל מדי את השריר הזה.
זה יכול להוביל לרצפת אגן פעילה מדי,
כאבי שלפוחית,
דחיפות,
או חוסר שליטה בשלפוחית.
אז למען בריאות לטווח ארוך,
זה לא הרגל טוב להחזיק את השתן שלכם.
אבל לטווח הקצר, לפחות, הגוף והמוח שלכם מכסים עליכם,
אז אתם יכולים לבחור בנוחות את רגע השחרור המתוק.