UZMANĪBU: Satura grafisko attēlu dēļ, lūgums izvērtēt tās atbilstību skatītājam.
Uz pašas ticību, vai gribi kristīties Jēzū Kristū? - Jā
-Labi. Tad mēs kristījam tevi Jēzus Vārdā.
Esi gatava kristīties uz pašas ticību?
Vai esi gatava sekot Jēzum ar visu, kas tev ir?
Āmen. Tad nomirsti ar Kristu.
Rom. 6:4 "Jo mēs līdz ar Viņu kristībā esam aprakti nāvē,
lai, tāpat kā Kristus Sava Tēva godības spēkā uzcelts no mirušiem
arī mēs dzīvotu atjaunotā dzīvē."
Celies augšā ar Kristu!
Esmu brīva!
PĒDĒJĀ REFORMĀCIJA - DZĪVE
Dzīve ir kā sirdspuksti. Tā iet uz augšu un uz leju.
Tev ir lielas cīņas, tad lielas uzvaras, un tā tas turpinās.
Taču, ja sirdspukstu nav, - esi miris. Daudz cilvēku dzīvo šo ikdienišķo dzīvi
dzīvojot vienu un to pašu rutīnu, atkal un atkal, tā īsti to neizdzīvojot.
Mēs dzīvojām šo dzīvi, nekad to neizdzīvojot...
nekad tā īsti neesot dzīvi, jo vienkārši darījām vienu un to pašu atkal un atkal...
sagaidot savādākus rezultātus.
Esmu ko atklājis, ka ierindas kristietība ir droša.
Tradicionālā kristietība ir droša.
Neatkarīgi no tā, cik radikālu gribam to parādīt, tā ir droša.
Mēs zinām, ko darīt, mēs zinām kādas ir kustības,
zinām, kā uzkāpt pa trepītēm.
Ģimene to zin, vienīgais ceļš ir ļoti skaidrs ceļš, kas ejams.
Taču, kad sāku iet Svētā Gara vadītu ceļu, tas nav nedrošs,
bet gan neskaidrs. Tev nav ne jausmas kāda būs rītdiena.
Taču tas ir drošs ceļš, jo tu zini, ka Dievs Tēvs tevi tur Savās rokās.
Aiz mums atrodas baznīca, kur Mārtiņš Luters uzsāka reformāciju.
Šinīs dienās, tieši pirms 500 gadiem M.Luters nāca klajā ar 95 tēzēm
pienaglojot tās pie durvīm, kas man aiz muguras,
jo viņš redzēja, ka ar baznīcu kaut kas ir greizi,
kaut kas nepareizi ar katoļu baznīcu, un no tā mēs redzam sākumu
tam, kas zināma kā reformācija, no kā radās mums zināmā Luteriskā baznīca.
Taču M. Luters nereformēja draudzi tā, kā redzam to Bībelē.
Mums vēl aizvien ir baznīcas ēka aiz manis
un jūs nevarat redzēt atšķirību no ārpuses,
vai šī ir katoliskā, vai luteriskā baznīca.
Mums vēl aizvien ir visa baznīcas sistēma, bet kur ir dzīvība?
Trūkst dzīvības, dzīves, kas būtu Svētā Gara vadīta,
dzīve, kur Jēzus staigā ar Viņa Garu mūsos,
kur redzam, ka cilvēki tiek atbrīvoti,
dziedināti un dēmoni iziet.
KANĀDA MONKTONA
Pirms deviņiem gadiem man atklāja pakauša neiralģiju.
Ļoti sāpīga kaite, kad galvas muskuļi
spiež uz nerviem.
Tas sākās pakauša kreisajā pusē
un beigās labajā pusē galvas aizmugurē.
Tas bija ļoti sāpīgi un tas ierobežoja manu ikdienu.
Es nevarēju izbaudīt dzīvi, nevarēju smieties,
nevarēju skriet, vai ko citu, jo, ja to darītu,
tad tas izraisītu sāpes.
Ļoti daudz biju pie ārstiem, lai mēģinātu savaldīt sāpes.
Tad kādu dienu šie cilvēki lūdza par mani.
Es sāku kratīties un kaut kas manifestējās.
Tagad lūgsim Dievu par brīvību, slimību un pēc Sv.Gara.
Aizver acis un lūdz lūdz ar mani: Dievs . . . es nāku pie Tevis . . .
Es atgriežos no grēkiem . . . un lūdzu Tevi . . . atbrīvo mani . . .
dziedini manu ķermeni . . . manu galvu . . . nāc ar savu Sv. Garu . . . tagad.
Ej! Ej!
Nāc ārā!
Nāc arā! Ej tagad! Atstāj viņu!
Nāc āra!
Atceros kā likās, ka vairs nevaru paelpot, kā kaut kas mani atstāja.
Kaut kas burtiski izgāja pa manu muti.
Atceros kā klepoju, rīstījos un domāju pie sevis
- es nespēju elpot! Kas notiek?
Ej! Ej! Vairāk!
Ej tagad!
Mani paveda sāņus, lai vairāk lūgtu.
un beidzot es jutu kā kaut kas burtiski atstāja manu ķermeni
un jutu arī ļoti intensīvas sāpes izejam pa ausīm,
ļoti sāpīgi! Kā sprādziens.
Kad tas bija noticis, sāpju vairs nebija.
Es to pārbaudīju. Izdarīju konkrētas galvas kustības,
lai redzētu, vai varu izraisīt sāpju lēkmi. Tās tur vairs nebija!
Tās ir aizgājušas!
Tas ir tik labi!
Dienu pēc dziedināšanas
es pamodos ar sāpēm un biju tiešām apjukusi.
Tad es runaju ar kādu, kas norādīja, cik svarīgi ir atjaunoties sirdsprātā.
Tā sāku to darīt un katru reizi, kad parādījās sāpes,
es apsaucu tās Jēzus Vārdā un tās atstājās.
Sāku saprast, ka tā ir cīņa!
Katru reizi, kad jutu sāpes, es apsaucu un liku tām aiziet.
Piemēram: "Es tās nepieņemu!" Un tās aizgāja.
Šodien ļoti reti jūtu sāpes un, ja tā, tad pavēlu un tās aiziet Jēzus Vārdā.
Kā bija redzēt savu tēti, kā viņš tika atbrīvots?
Tas bija brīnišķīgi!
Tas bija gods pagremdēt savu tēti,
redzēt viņu pirmo reizi runājam mēlēs.
Pilnīgi jauna dzīve! - Pilnīgi jauna dzīve!
Tu tiki dziedināta, atbrīvota, tu dabūji Sv. Garu
un tavs tētis tagad ir atbrīvots un saņēma Sv. Garu . . .
Wow, es vienkārši . . . Dievs ir tik varens!
Manā dzīvē dominēja bailes. Mani paralizēja bailes!
Es jutos, ka nekā nevaru, jo biju pārāk nobijies.
Smaga lode pie kājas, ko vilku visur līdzi.
Biju tik sasaistīts, ka nevarēju piecelties un sākt darīt.
Kad tiku kristīts, jutu kā tas atstāj mani.
Jutu kā tas lielais smagums novēlās no maniem pleciem
un tagad jūtu daudz lielāku brīvību.
Kopš tā brīža manī ir šī uguns sirdī iet ārā un lūgt!
Lūgt par cilvēkiem un būt par mācekli!
Tas ir kļuvis man par dzīves veidu
atrast cilvēkus, kam sāp un parādīt viņiem, ko Dievs vēlas darīt viņu dzīvēs,
cik ļoti Dievs mīl viņus un dalīties evaņģēlijā.
Es esmu tik daudz augusi ar Dievu un Viņš man tik daudz ir rādījis!
Pirmā brīdī bija bailīgi iziet uz ielām, sevišķi vienai,
bet beigās tu tiec tam pāri un iemīli to.
Ir daži, kas vairs nerunā ar mums.
Viņi, liekas, domā, ka esam kādā kultā, vai jukuši, vai "citādāki".
Bet agrāk, kad gāju draudzē un ar evaņģēliju nedalījos,
viss bija OK. Bet tagad, kopš ejam un dzīvojam kā Jēzus to gribētu,
cilvēki, liekas, skatās uz mums kā uz dīvaiņiem.
Daudzi cilvēki raksta internetā sliktas lietas par mani.
Tas brīžam ir smagi soc. mēdijos
un tu redzi, ko par tevi saka. Bet šo es vairs nemainītu ne pret ko!
Tāpēc, ka tagad es patiesībā dzīvoju kā Jēzus māceklis un tas ir to vērts!
Nav svarīgi, cik lielas vajāšanas. Tas rāda, ka vismaz kaut ko daru pareizi!
Kad tu nolem piecelties un sāc dzīvi Sv. Gara vadībā,
sāc redzēt augļus, sāc pieaugt,
viena no visdabīgākajām zīmēm ir vajāšanas.
Vajāšanām ir dažadi veidi, bet tās nāks
un tām ir jānāk!
Bībele saka, ka ikviens, kas grib dzīvot dievbijīgu dzīvi, tiks vajāts.
Neviens ceļš neved tam garām.
Manā prātā vajāšanas sastījās ar zobenu pie manas rīkles
un Kristus noliegšanu. Vai arī piesišanu krustā.
Daudziem kristiešiem tas ir šoks redzēt, no kurienes vajāšanas nāk.
Protams, ka piedzīvosim vajāšanas no pasaules, cilvēkiem, kas Dievu nepazīst.
Bet ļoti bieži tieši no reliģiskās sistēmas nāk vajāšanas.
Mūsu ģimene. Mūsu draugi. Cilvēki, kas mums tuvi. Cilvēki draudzē.
Tas ir šoks, kam viņi nav sagatavoti.
Es tiešām negaidīju, ka draugi un ģimene sāks skatīties uz mums tā jocīgi,
aprunās un apmelos.
Cilvēki, ko tu mīli, cieni, ko tu uzskati par īstiem draugiem . . .
kad viņi pagriež tev muguru un sāk melot par tevi,
sāk tevi vajāt, tas patiešām sāp,
jo tu nevarēji to iedomāties.
Tas bēdīgais pie visa tā ir - sāc kompromitēt un vajāšanas beigsies.
Kompromiss, tad vajāšanas beigsies.
Patiesība ir tāda, ka vajāšanas nav mūsu ienaidnieks!
Vajāšanas ir mūsu draugs! Tās palīdz mums augt!
Ir divu veidu ļaudis - tie, kas piedzīvo vajāšanas un atkrīt.
Mēs negribam būt tie!
Mēs gribam būt tie, kas piedzīvo vajāšanas,
bet neatkrītam. Tā vietā krītam uz ceļiem
un lūdzam un meklējam Dievu!
Vajāšanas palīdz mums tikt tuvāk Dievam!
Tās palīdz mums pārbaudīt sevi. Tās palīdz mums nomirt,
jo nevienam nepatīk vajāšanas, bet Dievs šodien tās lieto kā vienu no rīkiem.
Mēs redzam šodien pasaulē - kur vislielākās vajāšanas,
tajās zemēs arī draudze aug.
Un mums ir 2000 gadu vēsture, lai parādītu, ka vajāšanas
nekad nav bijušas draudzes ienaidnieks.
Kad viss ir labi, pamazām ienāk grēks.
Kad viss ir labi, cilvēki iekrīt miegā.
Bet, kad sākas vajāšanas, cilvēki pamostas
un sāk meklēt Dievu kā vēl nekad un Dieva Valstība aug!
VĀCIJA, BERLĪNE
Es esmu Berlīnē un tikšos ar Lou Bega.
Viņš ir zināms kādas dziesmas dēļ - "Mambo No 5". Vairākus gadus atpakaļ.
Šodien viņš ir "miera cilvēks". Kā Apd. 10. nodaļā -
Pēteris tika aizvests uz Kornēlija namu,
viņi visi atgriezās no grēkiem un saņēma Sv. Garu.
To pašu redzēsim tagad. Līdzīgi kā Apd. 19 -
Pāvils ieradās Efezā un satika kādus, kas jau ticēja Dievam,
bet nebija pagremdēti Jēzus Vārdā
un nebija vēl saņēmuši Sv. Garu.
Lou Bega ir nācis pie ticības uz Kristu,
bet vēl nav ticis kristīts ūdenī un nav saņēmis Sv. Garu.
Tas notiks tagad.
Es nezinu precīzi, kas te notiks,
bet to gan, ka Dievs ir šeit. Tātad, esiet sveicināti un skatīsimies, ko Dievs dara.
Sveicieni! Te viņš ir ar visu ģimeni.
Skaisti jūs redzēt!
Vai garš brauciens? - Jā
Torben, sveiks. - Jenieva, prieks tevi redzēt!
Mana sieva, es un meitiņa devāmies uz Maledīvu salām,
brīnišķīga tropu sala Indijas okeāna vidū.
Mēs gribējām 7 dienas atpūtu, sauli, niršanu, neko citu.
Piecās minūtēs vari apstaigāt visu salu.
Bet mēs dabūjām 7 ar pus dienas pērkona negaisu.
Debesu slūžas atvērās un lietus gāza aumaļām
Neko citu nevarēja darīt, bijām iestrēguši savā mājiņā.
Riņķoju pa istabu, Iekritu depresijā - tā vismaz sajutos.
Tad atradu vienu grāmatu. Atvēru Bībeli. Sāku lasīt.
Atceros to, ka pēc dažām lapaspusēm sāku saprast,
ka tā ir patiesība pēc kuras jau vienmēr meklēju.
Es biju ieskatījies dažādās reliģijās.
Visā, kas bija modē, kā budisms
un New Age lietas. Vismaz es mēģināju saprast.
Nekad īsti tā "nepielipa", bet mēģināju gan.
Jēzu Kristu - Viņam pagāju garām. Man par žēlumu to darīju daudzus gadus.
Un te Viņš bija, sauca mani
dodams mums iespēju meklēt Viņu, atrast Viņu!
Un es nekur nevarēju aizmukt, jo bijām taču vasarnīcā, uz salas.
Tā sāku lasīt un jutos tik vainīgs.
Dažu sekunžu laikā tiku pārliecināts!
Salūzu, . . . sāku raudāt, . . .
Šodien zinu, ka tas bija pats Sv. Gars.
Tā es zvanīju šiem cilvēkiem un tas nav manā dabā,
tas nebija manas lepnās dabas garā
zvanīt cilvēkiem un lūgt pēc palīdzības.
Bet šajā gadījumā tas bija vienīgais pareizais.
To zināju, ka man, manai ģimenei un visiem ap mani
bija nepieciešama pagremde, bija nepieciešams tikt tuvāk Jēzum!
Kornēlija nams ir stāsts par vīru vārdā Kornēlijs,
kas bija taisns un meklēja Dievu. Bet viņš nezināja, kuru ceļu iet.
Viņš vienkārši meklēja Dievu un tad kādu dienu Dievs atveda Pēteri.
Viss nams nāca pie ticības.
Man bija tāda sajūta, ka redzēsim to pašu arī šeit.
Te nebija runa tikai par Dāvidu, Lou Bega.
Runa bija par visu namu. Tas ir, ko Dievs gribēja.
Un mēs ieradāmies, iegājām namā,
kā to lasām Lūkas ev. 10 -
Kad atrodi miera cilvēku, tad ej viņa namā,
ēd un dzer, kas tiek likts galdā.
Sv. Gars strādā caur atgriešanos.
Neviens nevar nākt pie Dieva, ja to nevelk Sv. Gars.
Tātad, ja sākam meklēt Dievu, tas jau ir Sv. Gars, kas mūs velk.
Pirmais solis - atgriezties no grēkiem. Atgriešanās ir jauna sirds,
kurā rodas jaunā sirdsapziņa, tu sāc redzēt lietas.
Bet tas ir glābšanas sākums, nevis pilnā bilde.
Te ir jauna dzīvība, kas sākusies tevī,
bet miesa ir mirusi. Ko darīt ar mirušu miesu?
To mums jāaprok! Jo, ja to neapraksim,
tas mirušais nāks un nogalinās dzīvību!
Dievs . . . es ticu Tev . . .
es ticu Tev, Jēzu . . . es atgriežos . . . no saviem grēkiem . . .
un lūdzu Tevi . . . nāc Jēzu . . . izglāb mani, . . . atbrīvo mani . . .
nāc ar savu Sv. Garu . . . piepildi mani . . . kristī mani . . . tagad
Jēzus Vārdā.
Ej! Brīvība, tagad!
Brīvība! Atstāj viņu! Ej! Tagad!
Bailes, ejiet!
Ejiet, tieši tagad! Jēzus Vārdā,
es pavēlu katram atkarību garam iet! Tieši tagad!
Ej! Atstāj viņu! Ej!
Sv. Gars, piepildi viņu. Vairāk.
Tava mīlestība, Sv. Gars.
Piepildi viņu. Vairāk.
Te ir brīvība. Sv. Gars ir pār tevi.
Vēlreiz paldies Tev par jaunu sākumu, Tēvs.
Jauns spēks viņā. Jauna dzīve!
Tevī ir brīvība. Sv. Gars! Tavs gars, Dievs.
Jēzu, mēs pateicamies!
Sv. Gars, pateicamies!
Kā bija? - Savādi. bet vareni.
O, tas ir Sv. Gars!
Jauns sākums! Dievs, paldies par manu draugu,
paldies par jaunu sākumu. Sv. Gars, tas esi Tu, kas viņu vilki!
Tu viņu jau vienmēr vilki!
Dievs, tas ir jauns sākums.
Tā ir brīvība.
Es tikai varu atcerēties vienu - jutos kā zīdainis.
Nemāku citādāk pateikt.
Jutos kā tikko piedzimis. Tāpēc arī "piedzimis no jauna" tiešām der.
Tāpēc, ka tu jūties kā jaundzimis bēbītis. Tu esi svaigs!
Tavi pārkāpumi, nekrietnības, grēki - tas viss ir prom, aizmirts.
Vienīgais, ko tu zini ir, ka tavs Tēvs ir aizmirsis tavus grēkus.
Es biju tik prieka pilns un tīrs, ka visa apkārtne, mana sieva . . .
viņa nevarēja "saslēgties" ar mani kādas 30 minūtes,
pirms bija viņas kārta.
Tāpēc, ka bijām uz diviem dažādiem ceļiem.
Es biju piedzimis no jauna Garā. Ūdenī vēl nē, bet Garā
un viņa tur vēl nebija. Viņa skatījās uz mani ar aizdomām,
itkā jautātu - kas ar viņu noticis.
Tāpēc, ka mūsu gari nesaderēja tajā brīdī.
Skaisti! Jēzu, es pateicos par visu, ko devi.
Pat tad, kad biju dumpīgs, neklausījos Tevī, nepaklausīju Tevi,
Tu nekad mani nepameti. Tu iedevi ģimeni, mīlestību.
Tu devi visu, kas man ir. Tagad pienācis laiks atdot Tev atpakaļ.
Ir tāda sajūta . . . ir savādi, gribas dziedāt, gribas dejot,
bet tajā pašā laikā tu vienkārši . . . Ak, mans Dievs!
Es tiku apskauts, pilnīgi uzņemts Viņa valstībā.
Es domāju, ka tā vajadzēja justies Ādamam staigājot pa dārzu.
Tas ir vienīgais kā varu mēģināt paskaidrot.
Pilnībā saslēgts ar Dievu!
Zini, tu staigā Viņa godībā un Viņš skatās uz tevi ar mīlestību.
Tu esi ar Viņu. Tas ir tikai sīka daļiņa, ko var redzēt,
jo tu joprojām esi cilvēka ķermenī,
bet tas bija vislabākais brīdis manā mūžā!
Tā es varētu teikt, jā.
Tas bija daudz labāk par Grammy balvu,
vai kļūt par čempionu futbolā. Šis ir daudz īstāk!
Kad viss beidzies, šī pestīšana ir kaut kas,
ko tu gribi izstāstīt visiem citiem!
Un tā ir dāvana par brīvu! Tev vienkārši jāpieņem.
Dievs nav problēma. Mēs esam problēma!
Bet tā vietā, lai aizsūtītu mūs uz elli, Viņš izdarīja kaut ko vienreizēju.
Viņš iedeva mums iespēju! Viņš sūtīja savu Dēlu, Jēzu Kristu.
Viņš nedzīvoja grēkā. Viņš nonāca uz zemes, šķīsts kā Ādams un Ieva, bez grēka.
Viņš staigāja šeit starp mums kā Ādams un Ieva.
Kamēr mēs visi grēkojām, Viņš to nekad nedarīja.
Vienīgais bez grēka!
Viņi paņēma To un piesita krustā kā noziedznieku.
Viņš tika apglabāts.
Tāpēc, ka Viņš bija vienīgais, bez grēka,
Viņš uzcēlās augšā.
Tad Viņš devās uz debesīm
un sūtīja savu Sv. Garu te uz zemes.
Kas mums tagad jādara?
Mums ir jātic Jēzum un Viņa vārdiem.
Un Viņš teica, ka mums ir jāatgriežas pie Dieva
un jāpiedzimst no jauna, ūdenī un Garā.
Mēs izstāstījām evaņģēliju viņiem visiem un sākām lūgt par viņiem.
Tas bija tik spēcīgi! Viens pēc otra tika atbrīvoti no dēmoniem,
viens pēc otra viņi tika dziedināti un Dieva klātnība bija ļoti spēcīga.
Dievs . . . es atgriežos . . . un lūdzu Tevi . . . atbrīvo mani . . .
Sāpes, ejiet! Atstājiet viņu!
Es pavēlu tam garam, atstāj viņu tagad! Ej!
Sv. Gars, piepildi viņu. Vairāk. Laid vaļā!
O, brīvība, tieši tagad. Sv. Gars, piepildi viņu vairāk.
Brīvība, tagad. Piepildi viņu, Sv. Gars. Tā ir Tava mīlestība.
Tā ir Tava mīlestība, Sv. Gars.
Visām sāpēm es pavēlu tām sāpēm aiziet! Sāpes, ejiet! Tagad!
Laid vaļā! Laid vaļā!
Kā bija?
Prom! - Ir aizgājušas? Sāpes vairs nav!
Ir prom!
Ir prom! Sāpes vairs nav! Man tās bija daudzus gadus.
Mans dēls to zin. Vienmēr gāju pie ārsta ar visām tām zālēm.
Ir prom. -Ir prom! Aleluja!
Tas ir Svētais Gars.
Pēdējais atlikums aizej!
Runā. Pēdējais atlikums prom! Nāc ārā!
Mēs pavēlam šim garam, izej tagad!
Aleluja! Jauns sākums. - esmu brīva! Paldies Tev Kungs.
Paldies Tev, Jēzu.
Kā jau tu teici, daudzi šim mūsdienās netic.
Taču tas ir tik bibliski, par šo lasām Bībelē.
Tas ir bibliski, tas ir spēcīgi. Ļaudis, tas ir pa īstam.
Jā, tas ir pa īstam, un cilvēkiem to jāredz.
Man bija savādi uzbrukumi, kā balsis un domas.
Nē, tas nav pareizi, nedari to. Tas ir kults.
Piegāju pie vīra un teicu: 'Pārtraucam šo.
Es nevēlos to. Tas ir jocīgi.' Man tas likās jocīgi.
Bet viņš teica: 'Nē, nē.' Viņš smaidīja un bija pilns ar mīlestību.
Viņš teica: 'Tas ir brīnišķīgi. Nedomā tā. Tas ir skaisti. Tici man.'
'Kad tu tiksi kristīta ar Svēto Garu, tu jutīsies tāpat.'
Bet es tikai teicu: 'Nē, es neticu tev. Lūdzu izbeigsim šo!'
Nezinu, . . . man tajā brīdī bija spēcīgs uzbrukums.
Tad viņi lūdza par mani, un es sajutos: 'Wow.'
Dievs... es nāku pie Tevis... es lūdzu piedod visu to, ko esmu darījusi.
un šīs sāpes... es ielieku Tavās rokās... un es piedodu viņiem...
ikvienam, kas mani sāpinājis... es lūdzu Tev... atbrīvo mani...
nāc ar Savu Svēto Garu... un piepildi mani... tagad.
Laid vaļā!
Tagad, es pavēlu šīm sāpēm, aiziet! Nāc ārā!
Ejiet! Atstājiet viņu! Laid vaļā!
Sāpes, izejiet!
Sāpinājums, nāc ārā! Laid vaļā!
Gars, baiļu gars, nešķīstais gars, izej no tās!
Nāc ārā! Izej ārā! Izej!
Atceros kā nokritu un jutu, kā kaut kas no manis iziet.
Un tad es uzcēlos. Svētais Gars ienāca manī un es piecēlos. Nezinu . . .
Biju tik skaļa, tajā pat brīdī biju tik šokēta,
jo sapratu 'Ārprāts, esmu tik skaļa.' Bet tas bija Svētā Gara spēks.
Kā tas bija? -nesaprotu, kur es tagad atrodos.
Tu vēl aizvien esi šeit.
Nāc. Lai Dievs tevi svētī. -Paldies.
Šeit ir brīvība. -Liels paldies tev.
Paldies tev.
Jēzu, mēs vēlamies pateikties Tev. Paldies Tev, ka Tu esi šajā vietā.
Mēs pateicamies par Tavu Svēto Garu.
Jēzu, tas viss ir par Tevi un Tavu Garu, Jēzu.
Mēs Tev pateicamies Jēzu, par visu, ko Tu dari.
Paldies par visām dzīvēm, kuras šovakar tiek izmainītas.
Mēs gribam Tevi slavēt, mēs dodam Tev godu.
Mēs lūdzam, Jēzu, lai tas nekad nebeigtos.
Tā ir mūsu dzīve, Jēzu. Lai tā ir tikai par šo te -
mēs vēlamies redzēt Tavu valstību nonākam, Jēzu.
Mēs mīlam Tevi Jēzu, mēs vēlamies Tev kalpot. Nāc ar Savu Svēto Garu.
Vai tas ir auksts? -Jā, bet vienalga.
Labi, Aleluja. Dāvid, tu netiec iekristīts baznīcā.
Tā nav piederība konfesijai. Tas nav tikai ārējs simbols.
Tās tiešām ir vecās dzīves bēres un visu grēku nomazgāšana.
Un tu tiec iekristīts Jēzū Kristū,
jo tu nomirsti ar Kristu un uzmosties ar Kristu -
kā to darīja Jēzus. Tas viss ir par krustu. Jēzus nomira pie krusta.
Viņš tika aprakts. Viņš atkal uzmodās.
Mums ir jānomirst, jānožēlo grēki iepretīm Dievam, mums jātiek apglabātiem,
tāpat kā Jēzu apglabāja, un tad mēs uzceļamies Svētā Gara spēkā.
Tad mēs esam Kristū.
Nolaid savas rokas. Vai esi gatavs... -Esmu gatavs.
...vai uz savu ticību tu kristies Jēzū Kristū?
Mēs tevi nolaidīsim uz priekšu.
Uz tavu paša ticību, Dāvid, mēs kristījam tevi Jēzū Kristū.
Mirsti ar Kristu, uzmosties ar Kristu.
Vai esi gatava kristīties iekš Jēzus Kristus?
Nometies ceļos. Mēs tevi kristījam Jēzū Kristū.
Ej tagad lejā.
Mirsti ar Kristu, augšā ar Kristu.
Kad istabā iepriekš lūdzu par viņu,
uzreiz zināju, ka viņai bijis aborts.
Jutu, ka pār viņu ir kaut kas no nāves un visā tajā kauns un vainas apziņa.
Mēs to neslēpjam, mēs nekaunamies,
to neliekam malā, it kā: 'Klau, mums par to nevajadzētu runāt'.
Klausieties, Jēzū ir brīvība!
Brīvība ir tajā, lai izceltu to gaismā. Tas, ko tu esi darījusi, ir nepareizi.
Bet tu to tagad nomazgāsi, un tev tagad arī pašai sev ir jāpiedod.
Jēzus ir samaksājis cenu. Nomirsti ar Kristu, uzmosties ar Kristu.
Nomirsti ar Kristu, celies ar Kristu.
Nomirsti ar Kristu, augšā ar Kristu.
Nomirsti ar Kristu, uzmosties ar Kristu.
Aleluja. Lai Dievs tevi svētī.
Lai Dievs svētī.
Jauns sākums. Aleluja.
Tā ir jauna dzīve. Tāpēc jau Jēzus nāca. Lai atbrīvotu.
Tas bija fantastiski un tev gribas to vairāk.
Un tu sāc saprast, ka Jēzus patiesi ir dzīvs.
Viņš nekad tā īsti nav mūs pametis.
Tā man bija lielākā atklāsme,
jo 99 procenti mūsdienu kristiešu, valsts baznīcas kristiešu
domā, ka Viņš nomira, uzmodās no nāves un tad kaut kādā veidā izzuda.
Viņš ir mūsu vidū.
Ja mēs Viņu meklējam, Viņš daudz vairāk vēlas būt ar mums, esot mūsu vidū.
Bet tie esam mēs, mūsu pārkāpumi, mūsu negribēšana, kas to kavē.
Tas bija brīdis, kur sāku saprast,
ka Jēzus var un vēlas būt ar mums, ja vien ļaujam, ja vien meklējam Viņu.
Tagad tas liekas saprotami. Viss pārējais ir reliģija.
IZRAĒLA, JERUZĀLEME
Tradīcija saka, ka tad, kad Viņš nomira, tie guldīja Viņu šeit.
Viņi guldīja Viņu šeit, pirms viņi Viņu apglabāja. Skaties te.
Ja vien cilvēki patiesi pazītu Jēzu, viņiem šis te nebūtu jādara.
Jēzus teica, tas ir par garu un patiesību. Tev nav jānāk šeit, lai pielūgtu Dievu.
Viņš nāca uz zemes, lai katrs kristietis varētu būt dzīvais akmens.
Bet šie ir miruši akmeņi.
Mēs tagad esam tie akmeņi, mēs tagad esam tie, kur Jēzus mājo.
Tas bija šokējoši redzēt kā cilvēki Izraēlā
pielūdz jebko, kam ir kāda saistība ar Dievu, bet viņi nepielūdz Dievu.
Katrs pats sev izveidojis ticības sistēmu un viņi pielūdz savu ticības sistēmu,
noteikumus, tradīcijas, to, kas ir ticis mācīts, kas ir teikts.
Bet viņi nespēj atrast savienojumu attiecībām ar pašu Dievu.
Daudzi šodien pasaulē uzaug reliģijā.
Viņi uzaug ar kristietību kā reliģiju,
nekad neiepazīstot kas Dievs ir. Nepazīstot Jēzu kā personu.
Tās ir divas atšķirīgas pasaules, - starp reliģiju
un to kristietību, ar kādu Jēzus nāca.
Līdz 14 gadiem, tiku audzināts kā katolis. Pēc tam tiku glābts un es satiku Dievu.
Bijām neliela cilvēku grupa, kas patiesi mīlēja Dievu.
Bet ar laiku tā grupa sāka augt, mēs to izveidojām par draudzi.
Tajā draudzē esmu kalpojis Dievam 19 gadus, tajā pašā sadraudzībā
Peru, kur esmu dzimis un vēlāk citās valstīs, uz kurām pārcēlos.
Darīju visu to labāko, jo man vienīgā vieta, kur varēju kalpot Dievam,
kur varēju paveikt ko jēgpilnu Dievam, bija tikai draudzē, vai caur draudzi.
Mans labākais draugs bija līderis, un es biju līderis citur
un mans brālis bija mācītājs.
Tā nu tā kļuva par kārtējo kulta sistēmu, kur mēs viens ar otru sacentāmies
un gribējām, lai cilvēki tiek glābti mūsu dēļ.
Protams, tas nebija apzināti, bet ar laiku Svētais Gars bija prom.
Grēks atgriežas un sāk ar tevi cīņu, un ir tā: 'Kas tas ir?'
Biju mūzikas, slavēšanas, koncertu vadītājs, Bībeles studiju vadītājs...
evaņģelizācijas vadītājs, un protams viss, kas gadījās pa vidu.
Tāpat es palīdzēju ar uzkopšanu, pasāku organizēšanu, kampaņām.
Darīju, cik vien spēju. Jo es domāju: tas ir veids, kā kalpot Dievam.
Ko gan citu lai es daru Viņam?
Jocīgākais, ka pa šiem 19 gadiem, nekad neredzēju glābtu kaut vienu dvēseli
un Dievu lietojam mani, lai pievestu cilvēkus Kristum.
VIŅŠ NAV ŠEIT, JO VIŅŠ IR AUGŠĀMCĒLIES
Ko tas nozīmē, ka kaps ir tukšs? -Tas nozīmē, ka Viņš ir dzīvs.
Tātad, ja Viņš ir dzīvs, tad mums ar Viņu var būt attiecības.
Tev nevar būt dzīvu attiecību ar kādu, kurš nav dzīvs.
Viņam ir jābūt dzīvam, lai būtu attiecības Tas nozīmē, ka tu vari Viņu pazīt.
Tā ir tā visa jēga. -Ir atšķirība, vai lasi par Viņu
studē par Viņu, par to, kā Viņš dzīvoja un kāds Viņš bija
un tad Viņu pazīt un kāds Viņš ir šodien.
Jēzu... es lūdzu... nāc tagad...
parādi, ka Tu esi īsts... nāc ar Savu Svēto Garu...
piepildi mani... tagad...
Vairāk... Vai tu jūti to? -Jā.
Kā tas ir? -Vienreizēji.
Vai esi kaut ko tādu jutusi agrāk? -Nē.
Bet, tas, ko tu piedzīvoji, ir spēcīgāk nekā tas, ko tu piedzīvoju te lejā? -Jā.
-Jo Jēzus ir dzīvs.
Tad Dievs vienkārši atvēra man acis un es atstāju visas lietas aiz muguras.
Un tā katru nedēļu Svētais Gars runā,
vada manu dzīvi, pārtrauc šo, pārtrauc to, ej pa šo ceļu, ej pa to.
Tas ir traki, tas ir tā, ka mana dzīve vairs nav mana.
Es tiešām teicu Dievam: 'Jebko, ko Tu vēlies, tas ir Tavs.'
Un pēkšņi mana dzīve izskatījās tieši tā, kā lasām Apustuļu darbu grāmatā.
Tas bija šokējoši, kad sapratu, ka tas, ko biju darījis draudzē
nekādā veidā neapdraudēja velnu.
Es neizpratu Svētā Gara spēku, un arī nestaigāju tajā
dziedinot slimos, izdzenot dēmonus, parādot Dieva spēku, kā Pāvils saka.
Līdz pienāca laiks, kurā sāku staigāt šo dzīvi
un Dievs ir sācis sūtīt augļus. Man nevajadzēja skriet pakaļ cilvēkiem.
Dievs sūtīja cilvēkus. Dievs sūtīja izsalkušus cilvēkus,
Dievs sūtīja tos ar vajadzībām. Varēju dot to, ko viņiem vajadzēja.
Varēju tos kristīt un apmācīt, un padarīt viņus efektīvus.
Sāpes, izejiet tagad Jēzus vārdā. Kā tagad ir ar sāpēm?
Vai tu jūti sāpes? -Mazliet.
Kur ir tās sāpes? -Šeit.
Labi. Sāpes, izejiet.
Jēzus vārdā, sāpju atlikumam iziet.
Es jūtos pavisam savādāk. -Tagad jūties savādāk?
Sāpes izejiet. Dievs, paldies par spēku.
Spēku manam draugam šeit, spēku visam viņa ķermenim.
Paldies Tev par spēku muskuļos. Paldies Tev par spēku, Dievs.
Kā ir? -Tās vienkārši izgāja.
Tagad aizgāja? -Šeit mazliet.
Pēdējās sāpes, ārā. Dievs, paldies, ka pēdējās sāpes aiziet Jēzus vārdā.
Kā ir tagad ar iešanu? -Es teikšu, ka daudz labāk, nekā agrāk.
Kā ir? Ak, mums ir jāiet. -Labi, mēs dodamies.
Jā, labi. Lai Dievs svētī. Iešu ar tevi. O, Dievs, paldies par brīvību.
Tik pateicies Dievam par to, pateicies Jēzum un lieto savu ķermeni.
Tas ir tas, ko Dievs dara. Tagad esam Kapernaumā, kur dzīvoja Jēzus.
Un šis vīrs, veselu gadu bija sēdējis ratiņkrēslā.
Viņam bija problēma ar nervu mugurā un kājā.
Vienkārši viņu apturējām un aprunājāmies, un es sāku ar viņu staigāt.
Un kļuva aizvien labāk un labāk.
Patiesībā, viņi tikko atnāca un piedāvāja man naudu.
Taču nē, mums nevajag naudu, jo saņēmām to bez maksas
un mēs to dosim bez maksas. Tas ir Jēzus Kristus.
Pacenties iedomāties šeit, kur Jēzus staigāja apkārt
dziedinot slimos un sludinot evaņģēliju šajā vietā.
Bet Jēzus ir tas pats šodien. Viņš nav mainījies.
Mēs tagad esam Viņa miesa šeit uz zemes. Mēs tagad esam Kristus miesa.
Mēs esam aicināti staigāt pa pasauli un darīt to pašu, ko darīja Jēzus.
Tā ir dzīve.
Ja skatamies šodien uz reliģiju, un vari izvēlēties jebkuru no reliģijām,
katolicismu vai jūdaismu, vai islamu, vai jebkuru citu reliģiju.
Ikvienā no tām, mums ir jāstrādā, lai mēs būtu pietiekami labi.
Mums ir jāstrādā priekš mūsu glābšanas.
Kad paskatamies uz to, ko Jēzus paveica... Viņš izdarīja visu mūsu vietā visu.
Redzi, tā lieta ir, ka mēs esam vergi. Vergs nevar pats sevi atbrīvot.
Ja esi gūsteknis, tu nevari pats sevi atbrīvot.
Mēs esam gūstekņi. Mēs esam grēka vergi.
Tāpēc mēs nevaram paši sevi atbrīvot. Neatkarīgi no tā, cik smagi strādājam.
Tāpēc jau Dievs mums deva bauslību, lai parādītu mums grēku,
un to, kā nevaram paši sevi glābt.
Un tad atnāca Jēzus, lai to piepildītu. Viņš nāca, lai atbrīvotu mūs no grēka.
Viņš samaksāja absolūto cenu, perfekto upuri mūsu brīvībai,
tadā veidā mēs varam būt brīvi.
Viņš kļuva par grēku, lai mēs varētu tikt ietērpti Viņa taisnībā.
JORDĀNA, PETRA
Viens no mūsu gidiem, 18 - 20 gadus vecs, viņš vilka vienu no mūsu zirgiem.
Beigās palika šis jaunais puisis un sākām kopā iet lejup no kalna
un varējām dalīties tajā, ko mēs darām.
Vai tev kaut kur ir sāpes? -Man?
Varam tev palīdzēt. Vai tev ir sāpes? -Tiešām? Man ir. Skaties.
Labi, Kas notika? -Zirgs nāca lejā no turienes un trāpīja man
Labi. Vai tu vari pacelt savu roku? -Jā, bet, kad es turu kaut ko,
tā ies pati uz leju.
Vai vari noturēt manu roku? -Mēģini viņu uzspiest uz augšu.
Es stumju. Pagaidi brīdi.
Kad es kaut ko turu, tas iet uz leju.
Tas ies lūk tā, un uz leju.
Ja tu tiktu dziedināts, vai varētu pārbaudīt?
Varu to pārbaudīt. Man ir kāda problēma šeit. Nezinu.
Vai varu par tevi lūgt?
Skaties -Jā, es redzu to.
Viņš to salabos. -Jā, es lūgšu.
Es lūdzu, lai kauli tagad ieiet vietā. Jēzus vārdā.
Tagad, sāpes prom, dziedināšana tagad, Jēzus vārdā.
Pamēģini atkal, pārbaudi. -Paņem akmeni.
Šis derēs?
Vai redzi, es nevaru.
Redzi? Turi manu roku. Turi no šejienes. Vai tu redzi?
Dievs, brīvību tagad muskulī. Mēs pavēlam, ej vietā tagad.
Kauli, ejiet vietā tagad Jēzus vārdā
Dziedināšanu tagad, Jēzus vārdā.
Pamēģini atkal. -Vai redzi?
Ir labāk? -Jā, ir labāk.
Pēdējais atlikums prom. Pilnīgu brīvību muskulī, nervā, kaulos.
Brīvību tagad Jēzus vārdā. Pamēģini atkal.
Ir viegli. -Tagad tu to vari izdarīt?
Jā. Tiešām. -Klau. Kā tas var būt?
Es nezinu. . . Tas ir tavs Dievs??? -Tas ir Dievs!
Tiešām? -Jā. Tas ir Dievs, kas tevi dziedināja.
Tiešām? -Jā
Tagad ir viegli. -Tagad ir viegli?
Tiešām. Kad tu turēji to, tas bija tā.
Tas ir Dievs. Kad biju 18 gadus vecs... tev tagad ir 18?
Kad biju 18 gadu vecs, es paskatījos debesīs un teicu:
'Dievs, ja Tu tur esi, nāc un paņem mani. Es gribu Tevi pazīt.'
Dažas dienas vēlāk, es dzirdēju par Jēzu.
Vai esi dzirdējis par Jēzu? Vai zini Viņu? - jā, Isa
Isa. Kad es teicu: 'Isa, Jēzu, man Tevi vajag. Nāc un glāb mani',
Es saucu uz Viņu un Viņš atnāca un piedeva man grēkus un Dievs ienāca manī.
Jā, un tagad mēs varam lūgt par cilvēkiem un sekot Jēzum.
Wow, tas ir labi . . .
Iepriekš nekam citam es neticēju. Man bija 18 gadi.
Man bija daudz problēmas. Mana mamma bija slima.
Bet tad es teicu: 'Dievs, ja Tu tur esi, es gribu Tevi pazīt.'
Un es dzirdēju par Jēzu. Un domāju: vai tas tā ir?
Bet tad es Viņu satiku un Viņš izmainīja manu dzīvi. Isa ir brīnišķīgs.
Isa nomira pie krusta. Vai tu zini to stāstu?
Viņš tika apglabāts, taču Viņš atkal uzmodās.
Krusta un visa tā dēļ, ko Viņš paveica, mēs varam piedzīvot piedošanu
par nepareizām lietām, ko esam darījuši.
Bet ir cilvēki, kas Viņu nepazīst. -Daudzi cilvēki Viņu nepazīst.
Bet tas, ko es izdarīju ar tevi...
Ja tu pazīsti Viņu, tu vari darīt to ar citiem.
Vai es? -Jā, tu to vari.
Es Viņu nepazīstu.
Nē, bet ja tu viņu iepazīsti, ja tu saki: 'Isa, es gribu Tevi pazīt,
'Es gribu dzīvot ar Tevi...' -Vai es varu ar Viņu runāt?
Tu vari ar Viņu runāt un vari piedzīvot to dzīvi, ko piedzīvoju es.
Dievs... es ticu Tev... Es ticu uz Tevi, Isa...
Isa... es lūdzu... nāc... parādi man... ka Tu esi īsts... tagad...
Vienkārši aizver acis. -Tagad.
Piepildi viņu. Vairāk.
Piepildi viņu, tagad.
Brīvību tagad. Spēku iekšā.
Ļauj viņam redzēt, Isa, ka Tu esi īsts, ka Tu mīli viņu, ka Tu nomiri par viņu.
Isa, paldies par Tavu Svēto Garu.
Paldies Tev, Svētais Gars. Nāc un tagad pieskaries viņam.
Nāc ar prieku. Brīvību iekšā.
Ka viņš saprot, ka Tu esi Dzīvība, Jēzu.
Ka Tu šodien esi dzīvs, ka Tavs Gars darbojas pa visu pasauli.
Arī šeit, Kungs.
Kā tev ir? Vai tu to jūti?
Kā bija? -Labi.
Tu sajuti Dieva Garu. Tas ir pa īstam.
Jā.
Klau, ļauj man tevi apskaut.
Tu taču neesi neko tādu piedzīvojis agrāk.
Tas bija Dievs. -Jā.
Aleluja, mans draugs, tas ir pa īstam!
Tas ir pa īstam. Man bija 18, kad es piedzīvoju šo pirmo reizi dzīvē,
kad piedzīvoju, ka Isa ir īsts. Biju 18 gadus vecs, kā tu.
Un es ticu, ka Dievs mūs atveda uz šejieni tevis dēļ.
Ticu, ka Dievs visu to ceļu no Dānijas atveda dēļ tevis,
lai nāktu šajā vietā. Lai pateiktu tev šos vārdus.
Viņš jautāja: Kas tas ir? Pēkšņi kaut kas nāca pār mani.
Tad varējām viņam paskaidrot kā darbojas Svētais Gars.
Varējām viņam paskaidrot, ka Jēzum Kristum bija Dieva Gars
un Gars, ko Dievs deva Jēzum, ir tas pats Gars, ko Dievs ielicis mūsos.
Un tas Gars ir tas pats, kas viņam tikko pieskārās un vēlas dzīvot viņā.
Viņš teica: 'Es nepazīstu Jēzu.' Teicu: 'Tu Viņu iepazīsi.'
Viņš teica: 'Kas man jādara?' Teicu: 'ej mājās,
aizver savas istabas durvis un sāc Viņam jautāt.
Saki: 'Jēzu, es gribu Tevi pazīt. Es gribu Tevi redzēt.'
Viņš teica: 'es tiešām gribu Viņu redzēt.' Teicu: 'Tu Viņu redzēsi.'
Viņš nāks sapņos. Viņš nāks pie tevis.
Tik turpini Viņu meklēt.
Pēc tam devāmies uz Petru, uz drupām.
Biju mazliet piesardzīgs, tā īsti neuzrunājot cilvēkus.
Vai tev ir sāpes. Tev nav sāpju? Tev viss labi, stiprs?
Problēmas iekšā? Sirds? - Es smēķēju par daudz.
Jēzus vārdā
es pārņemu varu pār tevi un pavēlu iziet.
Es runāju pilnīgu dziedināšanu šīm plaušām.
Plaušas, esiet atjaunotas.
Izaudziet atkal Jēzus Kristus vārdā. Tagad, vai tu vari...
Allah!
Es tev pavēlu tagad, Jēzus Kristus vārdā...
Skaties. Labi? Ļoti labi.
Isa nomira. Bet tad Viņš atkal bija dzīvs. Viņš aizgāja pie Tēva.
Viņš nav miris. Viņš ir dzīvs. Viss atkal kļūst normāls. Tagad.
Tā nav maģija. Esmu normāls cilvēks, kā tu. Tas ir Dieva Gars.
Jēzus Kristus vārdā, es runāju, visas sāpes, atsājiet šo ķermeni.
Es salaužu tumsību šajā puikā Jēzus Kristus vārdā.
Pieskaries viņam ar Savu Svēto Garu. Tagad. Piepildi viņu un svētī.
Bildi piemiņai.
Ir kas ievērības cienīgs, kad ceļā
kamēr Torbens runāja ar puiku,
tur bija tas pāris, kas nāca pa kāpnēm.
Viņi izskatījās arābiski un dāmai galvā bija galvas šalle.
Vēlāk Torbens sāka ar viņiem runāt. Viņi nebija arābi, bet gan amerikāņi.
Biju pērsteigts par to, kā es domāju.
Mēs runājām ar viņiem, līdz beigās par viņiem lūdzām
un viņi saņēma Svēto Garu, tur pat, Petrā.
Tēvs, es pateicos par Džei dzīvi un to, ka viņš seko Tev
un vēlas būt gaisma tumsībā un pasaules sāls.
Tas ir Tavs Svētā Gara apsolījums, un es lūdzu tagad Tevi, Kungs Jēzu,
piepildi viņu. Sūti Savu Svēto Garu Tēvs, sūti Savu apsolījumu viņam.
Piešķir viņam vairāk, Tēvs.
Āmen. Tev tas ir, brāl. Tas ir tavs. -Paldies tev.
Tu esi piepildīts ar spēku no debesīm. Jēzus atstāja zemi, lai varētu to sūtīt.
Kad Viņš bija šeit, cilvēki varēja dzirdēt vienīgi no Dieva,
ja Viņš runāja aci pret aci. Viņš varētu palīdzēt kādiem 3, 4, 5, 10 cilvēkiem.
Bet tagad Gars var tevi mācīt.
Un tu vari vienkārši lūgt Dievu un Viņš tev atbildēs.
Viņš ar tevi runās. Tajā ir spēks, daudz spēka.
Lieliski vecīt. -Es mīlu tevi, brāl.
Man liekas jocīgi. Reizēm mums ir nepareizs priekšstats par cilvēkiem
un mēs gaidam uz kādu darbību. Bet mēs īstenībā varam likt tam notikt.
Varam to darīt ik mirkli. Varam to darīt visu laiku, ar visiem.
Zini, tas ir par cilvēku mīlēšanu, parādot pieņemšanu,
uzrunājot viņus ar normālu attieksmi
un tad vienkārši daloties ar dzīvību, kas ir mūsos.
Beigās, kad bijām beiguši savu tūri, un bijām visu padarījuši
un viss bija pateikts un izdarīts,
es teicu tam jaunajam gidam, kas strādāja ar zirgu:
'Man ir dāvana tev, man ir priekš tevis grāmata.'
Viņš teica: 'Labi, es gribu to grāmatu', tad devāmies uz mūsu mašīnu
un mēs atvērām čemodānus un Larsam bija kādas Jaunās Derības.
Tad viņš iedeva viņam to grāmatu. Viņš teica: 'Oho, tā ir maniem cilvēkiem'.
Tā bija viņa valodā. 'Mēs varam to lasīt.' Es teicu: 'Jā, lūdzu, lasi to.'
Viņš teica: 'Lūdzu, iedod man savu e-pastu un savu Facebook.'
Mēs uzturēsim kontaktu. Es patiesi ceru un ticu,
ka Dievs uzcels viņu par miera cilvēku
šeit, Jordānas vidū, lai aizsniegtu visus šos cilvēkus.
Kristietība ir ceļojums.
Jēzus teica, ka tas, kas ir Gara vadīts, ir kā vējš.
Tu dzirdi viņa balsi, bet nezini, no kurienes viņš nāk, vai kurp iet.
Daļa no ceļojuma ir tā, ka tu dosies uz dažādām vietām un būsi tuksnešos.
Tuksneši ir sausas vietas, kur tev nav pamatlietas izdzīvošanai.
Tu esi pilnībā viens un tev ir sajūta, ka tu nomirsi.
Tev apkārt nav resursu, nav nodrošinājuma,
tur nav kompānijas. Un tu ej viens, tu nogursti un jūties izsmelts...
un sliktākais tajā ir tas, ka tu nezini, cik ilgi tas ceļš tā turpināsies,
cik ilgi tu būsi tajā tuksnesī.
Tu nezini, vai tu atradīsi ūdeni, vai oāzi.
Taču tev jāturpina iet.
Jēzus ir mūsu piemērs, Jēzus ir mūsu paraugs, mēs gribam būt tādi, kā Viņš.
Mēs gribam dzīvot kā Viņš. Mēs esam aicināti dzīvot, kā Jēzus.
Pirmā lieta, ko Svētais Gars darīja, kad Viņš nāca pār Jēzu...
bija tā, ka Viņš vadīja Viņu tuksnesī.
Un 40 dienas Jēzus gavēja un Viņš tika kārdināts.
Kad es biju tuksneša periodā, mana laulība bruka kopā,
ilgas stundas darbā, fiziski noguris,
neviena drauga, jauna valsts, bez ģimenes, tu jūties vientuļš.
Tev vairs nav sadraudzība draudzē, jo nav vairs laika.
Pēkšņi es jutos tik vientuļš. Nezināju kā tikt no tā ārā paša spēkiem.
Man bija depresija. Patiesībā, es vēlējos mirt.
Es lūdzu, ka Tu atjauno kaulus, muskuļus,
visu, kas ir savainots, Jēzus vārdā.
Tēvs, Tu vari izkausēt metālu, tas ir redzēts, Kungs..
Mēs ticam Tev pilnīgai šīs kājas restaurācijai Jēzus vārdā.
Vai tu jūti jebkādu atšķirību? -Nē.
Labi. Pamēģini un pakustini to. -Bet nav godīgi teikt, es domāju...
Nav gan.
Kāds sāpju līmenis, ja 10 ir ļoti slikti un 1 ir 0
Labi, ir jau labi, tas izskatās sliktāk, nekā tas ir.
Tā sliktākā daļa jau ir pagājusi. -Vai tu tici Jēzum?
Kaut kad es ticēju. Bet es domāju, ka tas ir mazliet muļķīgi,
tāpēc, nē, Jēzum ar to nav nekāda sakara.
Vesels bars patiesi talantīgu cilvēku, atvēra manu kāju un ielika tur metālu.
Un nu beidzot es atkal varēšu staigāt.
Es biju ļoti slikts cilvēks un Viņš izmainīja manu dzīvi...
Vai tu gribi teikt, ka es esmu sikts? Ka es, kāda
Nē. Es biju slikts. -Kāpēc lai tu būtu?
Nekad vēl manā dzīvē nav gadījies svešinieks, kas pienāk pie manis
un saka: 'Zini ko, es reiz biju slikts.'
Kā gan tas izklausās? Izklausās pēc nosodīšanas.
Piedod, es nebiju tā domājis. -Kāpēc, kāpēc tad tu pienāci pie manis?
Vienkārši vēlējos redzēt tevi dziedinātu. Tas arī viss. Piedod.
Tad pagaidi 3 mēnešus un atnāc pie manis, vecīt. Man nevajag tevi un tavu dievu.
Man ir zinātne. Manā kājā ir metāls.
Nesanāca pārāk labi,
es domāju tāpēc, ka viņš bija drusku iedzēris.
Viņš kļuva patiesi dusmīgs, kad sākām runāt par Jēzu.
Viņš piecēlās, kļuva aizvainots arī attiecībā uz savu sievu.
Domāju, viņi bija arī aizņemti strīdoties.
Reizēm, kad esi situācijā, kā šī, kad cilvēki sāk ar tevi strīdēties,
ir mazliet biedējoši. Es jutu iekšā bailes. Gribēju bēgt projām.
Protams, ka katru reizi mēs neredzam dziedināšanas.
Reizēm, kad redzam video YouTube kanālā internetā...
tas izskatās tik viegli, jo viņi neparāda pilno versiju,
vai tos cilvēkus, kas teikuši "nē", pirms viņi lūdza,
vai to, cik reizes lūgts par personu līdz beidzot notikusi dziedināšana.
Mums to vajadzēja mācīties pašiem,
jo sākumā, domāju, ka kaut kas nav kārtībā ar mani.
Ja eju ārā ielās un es apturu cilvēkus un viņi saka: nē... ir grūti.
Jo vairāk es daru, jo kļūst vieglāk,
bet jo īpaši sākumā, priekš manis tas bija ļoti, ļoti grūti.
Sāpes, ārā. Pamēģini vēlreiz. -Nē.
Nē vecīt. Tas ir [@#!]
Pagaidi. Samazinies tagad Jēzus vārdā!
Nē vecīt. Tas. Nav [@#!]
Vai tev tagad ir sāpes? Dievs, es lūdzu par dziedināšanu tagad,
es pavēlu visām sāpēm aiziet tagad Jēzus vārdā.
Pamēģini vēlreiz, kā ar sāpēm? -Nē, ir tāpat.
Es pavēlu sāpju atlikumam aiziet tagad, Jēzus vārdā. Pamēģini atkal.
Nē. Tas pats.
Kā gan tu vari vispār zināt, ka ir Dievs? Kā tu to zini?
Bībele iespējams ir grāmata, ko viņi vienkārši atraduši
un tad uzsāka to kā stāstu. Tas ir tas, kā es to redzu. Piedod.
Mums patīk, kad lietas notiek katru reizi, bet tā nav īstā dzīve.
Patiesā dzīve daudzējādi ir ar kāpumiem un kritumiem.
Esmu lūdzis par tik daudz cilvēkiem, kuri nav tikuši dziedināti.
Esmu lūdzis par daudziem, kuri nav saņēmuši Svēto Garu.
Esmu centies palīdzēt cilvēkiem, kur tas neizgāja labi.
Esmu devis cilvēkiem nepareizas atbildes, Esmu pieļāvis daudz kļūdu.
Taču es pieaugu un es mācos.
Un ir labi pieaugt, mācīties. Un kļūdas var būt.
Tā ir tā daļa, kas parāda, ka esi Jēzus māceklis.
Skatoties video materiālus, skatoties cilvēkus atbrīvotus vienā mirklī
vai dziedinātus acumirklī, tāpēc, ka redzi editētu versiju...
Cilvēkiem jāsaprot, ka tad, kad tu lūdz, turpini. Vienkārši turpini.
Jo video, ko tu skatījies, viņi redzēja rezultātus, jo viņi turpināja darīt.
Grūtības un sāpes ir nepieciešamas mācekļa dzīves daļas.
Jēzus teica, ka mums ir jānes krusts un krusts nav komfortabls.
Gluži kā sieviete, kas dzemdē.
Sievietei dzemdējot, viņa piedzīvo daudz sāpju,
bet kad bērniņš ir piedzimis, viņas vairs nedomā par sāpēm.
Viņas skatās uz savu dēlu, nevis kā sāpju, bet prieka simbolu.
Viņas aizmirst visas sāpes, kas bijušas, aizmirstot tos 9 grūtniecības mēnešus.
Jo jauna dzīve ir piedzimusi. Un tas ir kristieša ceļš.
Mums ir tik daudz stāstu, ko stāstīt, tik daudz liecību ko stāstīt.
Gribas raudāt par visām brīnišķīgajām lietām, ko Dievs ir darījis.
Bet pirms katra šī stāsta
ir bijis ciešanu, izaicinājumu un sāpju laiks.
Reiz, pirms ilga laika, TV programmā dzirdēju kādu sieviete sakām,
ka, ja būtu jāizvēlas starp ekstrēmām grūtībām
un ekstrēmu prieku, viņa vienmēr izvēlētos ekstrēmas grūtības,
jo tas ir laiks, kad viņa ir vistuvāk Dievam.
Tajā laikā, es nesapratu, ko tas varētu nozīmēt.
Domāju, ka viņa ir vājprātīga, domāju, ka viņa ir traka.
Bet kopš tā laika esam mācījušies, ka tieši grūtajos brīžos,
kad esi sevis paša izsīkuma galā...
savu resursu galapunktā, kad tu patiesi tur esi, tu brēc uz Dievu.
Tuksneši ir sāpīgi dzīves posmi, kas veido tavu sirdi...
Kad tev nav resursi, uz ko paļauties...
tad vienīgais tev ir Jēzus.
Un tu nevari iepazīt Jēzu, kad esi aizņemts
ar tik daudz citām lietām savā dzīvē.
Es to atklāju, kad ceļoju ar ģimeni bez mobīlajiem telefoniem.
Es iepazinu viņus daudz labāk, jo man nebija traucēkļi.
Reizēm mums ir jāizslēdz mūsu "dzīvju telefoni",
lai tad mums varētu būt labs laiks ieskatīties Dievam acīs.
Tajā pat laikā, tas sāpju periods, ir brīnišķīgs laiks...
Tad tu iemācies paļauties uz Dievu, nevis uz sava paša sirdi.
Jo ir tik viegli sākt iejusties komfortabli tajā, ko pārzini.
Bet tajos brīžos, saproti, ka tev vajadzīgs Dievs,
ka, ja Dievs to nedarīs, neviens cits to nedarīs
un viss tavs sniegums, zināšanas un harizma to nepaveiks. Tev vajag Dievu!
Tāds nu ir šis process Svētā Gara vadītai dzīvei:
tas ir izaicinājums, bailes, vilšanās, cīņa, tad nāk svētība un uzvara.
Tu aizmirsti visas sāpes, kas tev bija un pagodini Dievu par visu, ko piedzīvoji.
Reizēm Dievs nepaskaidro Viņa stratēģiju un mērķi.
Taču Viņš sūta mūs ceļā, un mums ir jāiet tas ceļš.
Tuksneši ir dzīves posmi, kas mūs trenē, kas padarīs mūs stiprus
un, kas mācīs mums uzticēties Dievam.
Kā gan mēs varam dzīvot ticībā, ja mums nav paļāvība?
Ticības dzīve ir dzīve paļāvībā. Mēs nevaram paļauties uz to, ko nepazīstam.
Un tu iepazīsti Dievu tuksnesī. Tu neiepazīsti Dievu zaļās ielejās.
SALAMANA TEMPLIS, SAN PAULO, BRAZĪLIJA
Kāpēc gan kāds izlietotu 300 miljonus dolāru...
lai uzbūvētu šo te nabadzīga rajona vidū?
Nav ne jausmas.
Šurp nākot, redzējām cilvēkus, kas ubagoja naudu...
Cilvēki, kas centās pārdot ūdeni, cilvēki sēdēja ar maziem veikaliņiem,
ar mazām lietām, lai mazliet nopelnītu.
Kristietība sākās Izraēlā kā miesa. Dzīva miesa.
Daudziem cilvēkiem, kristietība šodien ir filozofija.
Kaut kas, kas ir viņu galvās. Daudziem tā ir institūcija.
Mēs redzam to daudzās vietās, piem katoļu baznīca, un pa visu Eiropu.
Kristietība daudzviet ir kultūra. Tāda tā bija man, tas ir, kā es uzaugu.
Tāpat daudziem, kristietība ir bizness,
ne tikai Amerikā, visā pasaulē. Bet te ir trakākais bizness, kādu esmu redzējis.
Daudz cilvēku nevēlas Dievu, tieši šī iemesla dēļ.
Daudzi cilvēki saka, kāpēc man sekot Jēzum, vai kļūt par kristieti?
Tāpēc, ka tāda nu izskatās kristietība.
Es tiešām brīnos, ko darītu Jēzus, ja Viņš būtu šeit šodien?
Domāju, ka Viņš šeit sludinātu un tad Viņš tiktu izmests ārā.
Un tad Viņš ietu tur ārā un sludinātu tur.
Daram to pašu? -Jā, domāju, mēs darīsim to pašu.
Kad bijām beiguši, domāju: Varbūt atrodam kādus, kuriem vajag Svēto Garu.
Tad es pagriezos un uzsaucu:
'Vai te ir kāds, kurš vēlās tikt kristīts ar Svēto Garu?'
Tur bija kāds puisis, kuram nebija Svētais Gars un runāšana mēlēs.
Brīvību tagad. Tavu mīlestību, Svētais Gars.
Svētais Gars, nāc šajā templī un piepildi viņu tagad.
Tad milzīgs apsardzes vīrs pienāca: 'Ko jūs te dariet?'
Un es atbildēju: 'Mēs tikko lūdzām par šo puisi un viņš saņēma Svēto Garu
un tagad viņš runā mēlēs.' -'Jums nav atļauts šeit lūgt.
'Lūgšanai jānotiek tikai tempļa iekšpusē
un tam ir jābūt mācītājam, kas lūdz par cilvēkiem.'
Tā mēs tikām izsviesti no tempļa laukuma.
Mēs tad aizgājām otrpus vārtiem
un tur mēs sākām lūgt par vairākiem cilvēkiem.
Nāc Jēzu. Nāc un atbrīvo mani,
dziedini manu ķermeni... nāc ar Savu Svēto Garu... piepildi mani... tagad!
Svētais Gars, piepildi šo sievieti tagad Jēzus vārdā. Pieskaries viņai tagad!
Nemiers, aizej tagad, depresijas gars, ej! Atstāj viņu! Ej! Nāc ārā!
Un aiz stūra tu redzi šo . . .
Neticami, ka vajadzīgs iztērēt tik daudz naudas,
lai pagodinātu institūciju.
Šī ir īstā dzīve. Kur gan tagad būtu Jēzus?
Mums jājautā pašiem sev.
Vai Viņš būvētu templi par 300 miljoniem ASV dolāru?
Nē. Viņš būtu šeit!
Jēzus nenāca, lai aicinātu paštaisnus cilvēkus.
Viņš nāca pēc tiem, kuriem bija vajadzība. Šeit arī redzam tos, kuriem ir vajadzība.
Jēzus teica, ka mums jāļauj mūsu gaismai spīdēt, lai būtu par sāli pasaulē,
kas nozīmē to, ka mums jābūt tur, kur ir tumsība.
Būt vietās, kur nav garšas, lai viņi varētu just atšķirību.
Mums vajadzētu mūsu dzīves investēt šo cilvēku dzīvēs,
kuri ir tumsībā. Mēģināt te nākt un atbildēt uz viņu vajadzībām.
Taču tā ir patiesā Brazīlijas otra puse, ko redzam.
Un šeit ir daudz cilvēku un visā pasaulē, kuriem dzīve ir citādāka.
Kādu dienu nolēmām doties uz citu vietu,
kur pilsētas centrā atradām lielu baznīcu.
Baznīcas ārpusē gulēja daudz nabadzīgu cilvēku, bezpajumtnieki.
Viņi gulēja uz akmeņiem ārpusē pie baznīcas.
Man radās ideja, būtu labi, dabūt krēslus,
kur cilvēki varētu apsēsties un mēs varētu lūgt par cilvēkiem.
Es palūkojos apkārt un ieraudzīju veikalu, kurā bija krēsli.
Cilvēkam, kas strādāja veikalā, bija problēmas ar muguru.
Brīvību.
Pamēģini... ja...
Viņa jūtas daudz labāk.
Viņa teica: 'Domāju, ka nekad nejutīšu tur sāpes.'
Tad pie manis pienāca priekšnieks un viņš patiesībā ticēja Dievam,
taču nekad nebija kristīts ar Svēto Garu. Tad nu mēs lūdzām par viņu
un Svētais Gars nonāca pār viņu tajā veikalā
un viņš satika Dievu un sāka raudāt un runāt mēlēs.
Tad mēs teicām: 'Tas, ko gribējām, bija, aizņemties kādus krēslus.
'Jā, šeit. Vienkārši ņemiet tos.'
Vai tu runā angliski?
Vai kaut kur ķermenī tev ir sāpes?
Brīvību tagad Jēzus vārdā, es pavēlu, pēdējās sāpes, prom.
Kā ar sāpes tagad?
Tās visas ir prom.
Brīvību tagad Jēzus vārdā. Pamēģini sajust muguru.
Viss ir prom? Viss prom!
Viņai ir sāpes. -Vai vari atnākt?
Mugura, ej vietā Jēzus vārdā tagad.
Vai tas ir prom?
Svētais Gars, vairāk... pieskaries viņa sirdij. Atbrīvo viņu!
O, Jēzu, nāc ar Savu klātbūtni tagad.
Atlaid!
Jēzus ir šeit, Viņš vēlas tev dot jaunu dzīvi. Dzīvību šajās rokās!
Jēzus ir atbilde... Viņš nomira pie krusta... lai mūs atbrīvotu.
Kad Jēzus staigāja pa zemi... Viņš dziedināja slimos...
Viņš atbrīvoja no dēmoniem... un pasludināja Dieva valstību.
Cilvēki satika Dievu, piedzīvoja dziedināšanu un mēs sludinājām evaņģēliju.
Kādi no bezpajumtniekiem pie baznīcas redzēja to
un daži no tiem atnāca pie mums.
Tur bija kāds īpašs vīrs, par kuru lūdzu.
Esmu dzīvojis uz ielas 26 gadus.
Mēs dzīvojam blakus baznīcai.
Mēs uzturamies pie trepēm, es un citi bezpajumtnieki.
Citi, kas ir bijuši tādā pašā situācijā, kā es.
Tās baznīcas locekļi mūs nepieņem baznīcas solos.
Nevaram tikt iekšā, lai padzertos ūdeni. Viņi mums nepalīdz ar pārtiku, neko.
Mēs vienkārši dzīvojam uz trepēm.
Viņi nevar būt kopā ar mums, kas esam tādi paši cilvēki, kā viņi.
Baznīca mūs uzskata par atkritumiem.
Taču vakardien ieradās kādi vīri, kopā ar meitenēm, lai parkā lūgtu,
kur es agrāk dzīvoju.
Patiesībā, kad cilvēki parkā lūdza...
gribēju vienkārši apskāvienu, jo esmu cilvēks, kam trūkst mīlestības.
Viņš vienkārši no tevis vēlas apskāvienu.
Lai Dievs tevi svētī.
Vai tu runā angliski? Vai tu pazīsti Jēzu?
Jā, Jēzus. Es mīlu Jēzu. -Aizver acis.
Saki: Jēzu... es ticu uz Tevi...
Es vēlos dzīvot ar Tevi...
Atbrīvo mani...
Nāc ar Savu Svēto Garu...
Piepildi mani... tagad.
Brīvību!
Laid vaļā! Es pavēlu šiem meliem, atstāt viņa ķermeni! Nāc ārā!
Katra atkarība, es pavēlu , izej no viņa!
Piepildi viņu. Tu esi dzīvs. Viņš tevi mīl!
Te ir brīvība! -Tas ir ļoti labi.
Tas ir Svētais Gars.
Pazīt Svēto Garu, būt Viņam tuvāk -
netīra persona, ar netīru ķermeni un ar netīru prātu.
Tad viens pienāca aizlūgt par mani...
un iemeta mani Svētā Gara rokās, Dieva rokās.
Šis vīrs mums sekoja, visu ceļu līdz viesnīcai.
Viņš to nakti gulēja viesnīcas ārpusē. Par to uzzinājām tikai nākamajā dienā,
jo viņš atnāca uz sapulci.
Sapulces laikā viņš izskaidroja, kas ir ūdens kristības
un kā sastapties ar Svēto Garu.
Priekš viņa tas nav viegli, jo sātans šeit zaudēs...
un viņš ir sasējis tevi daudzās jomās.
Vai esi gatavs uz paša ticību, tikt kristīts uz Jēzu Kristu?
Tad nu mēs kristījam tevi JēzūKristū. Vienkārši ej lejā.
Nomirsti ar Kristu. Celies ar Kristu.
Kad viņš iznāca no ūdens, tas gars sāka manifestēties.
Viņš bija tik nikns. Viņš skatījās uz mani ar visļaunākajām acīm.
Izej tagad uzreiz!!!
Nāc ārā tagad!
Bija kādi dēmoni, kuri negribēja, ka es tieku kristīts.
Man bija slikti tieši pirms kristībām.
Taču pēc tām, es jūtos tagad viegls un laimīgs.
Jūtu Jēzus klātbūtni man līdzās, un pašu Svēto Garu.
Vakarā viņš atveda piecus vai sešus savus draugus uz sapulci...
Viņi bija redzējuši izmaiņas viņā.
Vēl pirms divām dienām mana dzīve nebija . . .
. . . tagad es esmu evaņģēlists.
Viņš teica: 'No nekā, es kļuvu par evaņģēlistu.'
Jutu, ka mums jādara kas vairāk. Mēs visi savācām viņiem dāvanu.
Mēs visi iedevām naudu tai draudzei un draudze noīrēja māju,
kur šie bezpajumtnieki varētu palikt un dzīvot,
lai varētu pieņemt citus un sākt apmācīt tos un tas bija tik skaisti.
Viņi vairs nav bez pajumtes. Viņi ir piedzimuši no jauna, Kristus mācekļi
un viņiem tagad ir jauns sākums.
Daudzi cilvēki nav pieraduši pie šī, jo ir pieraduši pie reliģijas.
Šis ir par attiecībām.
Iespējams, tu skaties uz mani un domā, ka esmu īpašs.
Tu domā, viņš ir mācītājs. Viņš ir īpašais Dieva vīrs.
Nē, tas nav par mani. Tas ir par Kristu manī.
Un ja tu nožēlo grēkus, ja tiec kristīts, un saņem Kristus Garu...
tev tad ir tieši tas pats, kas man.
Tas ir sākums. Priekšā ir dzīve.
Tajā dzīvē ir vajāšanas. Tajā dzīvē ir grūti laiki.
Tajā dzīvē ir sāpes. Esmu daudz raudājis. Esmu daudz kam gājis cauri.
Taču, tas, ko tu no tā visa saņem, ir kas daudz brīnišķīgāks.
Tas ir Svētais Gars, kas nāk pār cilvēkiem.
Reizēm tie ir dēmoni. Reizēm tas ir fiziski.
Taču mēs esam aicināti izdzīt, neatkarīgi no tā, kas tas ir.
Nebaidies! Tas ir tevī iekšā.
Mums ir jāatgriežas tajā, par ko tas īsti ir.
Mums jāatgriežas pie attiecībām ar Dievu.
KAUT KUR LAUKOS
PĒC GADA
Lūdzu esi šeit ar Savu vadību, ar Savu laipnību...
ar Savu mīlestību un ar Savu patiesību, lai Tava patiesība dara mūs brīvus.
Tas ir Tavs vārds, Tevis dēļ, tas ir viss, kas mums jāzin.
Tas ir viss, ko mums vajag. Ikviens vēlas būt brīvs.
Ir pagājis viens gads kopš kristībām. Mēs sēžam mūsu jaunajā vietā.
Teikšu, tas ir bijis piepildīts gads. Daudz, daudz pārmaiņas.
Man pašam ir ļoti grūti, to izskaidrot perfektā veidā.
Vienu gan varu teikt, nebija garlaicīgi.
Ticam, ka Dievs mūs atveda šeit ar mērķi
un tam ir saistība ar divām lietām:
Personīgo brīvību sev un tāpat ģimenei,
kas ir ļoti svarīgi šajos laikos
un tam ir saistība ar aicinājumu, vairāk ieguldīt pazudušajos,
salauztajos, novārtā pamestajos.
Tajos, kurus mums parasti nepatīk ieaicināt mūsu elegantajās mājās.
Tāpēc nolēmām doties uz laukiem.
Pirmā persona, ko Dievs ielika mūsu sirdīs, ir Kristofers.
Bijām pie viņa patversmē, viņa mājās, kur viņš dzīvo,
kur dzīvo arī citi bezpajumtnieki.
Mēs runājām par Dievu un viņš bija aizkustināts.
Sākumā viņam bija grūti atvērties,
jo bijām svešinieki.
Bet, tad Svētais Gars viņam pieskārās.
Tāpēc mēs atgriezāmies un paņēmām viņu līdz uz mājām.
Dāmas un kungi. Šīs ir krūzes un cepumi.
Labi, klausies, tas ir interesanti tev.
Jēzus bija bez grēka.
Dievam, bez grēka, nozīmē tīra un šķīsta sirds. Pilna ar mīlestību.
Jēzus staigāja starp cilvēkiem un cilvēkus dziedināja.
Un Viņš sludināja evaņģēliju, ka viņi var tikt atbrīvoti,
ka viņiem var būt attiecības ar Dievu, ka viņi var nokļūt debesīs.
Varu teikt, ka patiesi jūtos kā cits cilvēks.
Mūsu dzīvēs notikušas daudz izmaiņas.
Es redzu dzīvi no cita skatu punkta. Pilnīgi cita.
Realitātē Viņš ir šeit, tieši šeit, un vēlas, lai tu Viņu pazītu.
Viņš ir augšāmcēlies. Augšāmcēlies nozīmē, Viņš ir šeit, nevis zem zemes.
Viņš redz tavā sirdī...
un Viņš zin, dēls, šodien ir diena, kad tu vari tikt glābts.
Es nevēlos, ka tu tiec izrauts no Manas rokas.
Kā tev ir? Tu raudi, tas ir labi.
Laid to vaļā, tas ir labi.
Mēs lūgsim par tevi. Tēvs...ienes Savu mīlestību viņa sirdī
un parādi mīlestību viņā. Nāc, Tēvs.
Atnes Savu mīlestību. Parādi viņam, kas Tu esi. Parādi viņam patiesību.
Viņam ir tikai pāris drēbju un šodien mēs viņam nopirkām kādas drēbes.
Kādas labas drēbes jaunajam radījumam.
Viņš tiks kristīts.
Mirsti ar Kristu, celies augšā ar Kristu.
Mēs pateicamies par dziedināšanu, pateicamies par mieru.
Brīvību jaunai dzīvei šim jaunajam radījumam.
Tēvs, šis ir Tavs dēls.
Mēs Tev pasniedzam jauno dēlu, jauno radījumu Tev.
Mēs pateicamies, ka Tu viņu mums devi iepazīt,
lai mēs varam viņu iedot Tev, Tēvs.
Jēzus teica: 'Es biju svešinieks un jūs Mani neuzņēmāt.
'Es biju cietumnieks, bet jūs Mani neapciemojāt.
'Es biju kails, bet jūs Mani neapģērbāt. biju izsalcis, bet jūs Mani nepabarojāt.'
Paldies jums. -Tu esi vairāk kā aicināts.
Nesaki paldies mums, saki paldies Jēzum.
Viņš nav aizmirsis par tevi.
Vai tu to zini?
Paldies Tev, Tēvs.
Bībeli es tev aizvedīšu.
Kad vedām Kristoferu uz patversmi,
braucot atceļā uz mājām,
es raudāju, jo sapratu, ka esmu pilnībā izmainīta.
Tagad daru lietas, ko agrāk nekad nedarīju,
kristījot cilvēkus, lūdzot par cilvēkiem, runājot ar svešiniekiem.
Agrāk mēs bijām ballītēs. Un tas viss bija par mani, mani pašu un ES
Tagad es lūdzu par pazudušu cilvēku, savā mājā.
Un apskauju viņu, un mīlestība manī ir Jēzus mīlestība. Kristus mīlestība.
Kad iegūsti Grammy balvu, vai pasaules mūzikas balvu,
jebkādu balvu, kuru esmu ieguvis,
zinu to sajūtu, un zinu, ka ir šīs stāvošās ovācijas
un visa pasaule stāv tavā priekšā un viņi tevi apbrīno, un tu esi labākais.
Taču tad tu dodies uz savu viesnīcas istabu un tu vēl aizvien esi tas pats,
tu neesi attīstījies par kaut ko atšķirīgu kā sevi pašu.
Ielien skumjas, vientulība
arī, ja tu zini, ka visa pasaule tevi apbrīno.
Tāpēc es zinu, kā es jutos, un zinu, ka daudzi no maniem kolēģiem tā jūtas.
Ļoti ticu, ka, ja tu meklē patiesību, tu to atradīsi.
Vienīgā patiesība, kas tiešām ir patiesība ir Dieva Dēls,
cilvēka Dēls un tas, ko Viņš paveica priekš mums.
DIENVIDĀFRIKA - RIETUMKRASTS
Vai šeit ir kāds, kam ir sāpes?
Mani sauc Ilze, prieks iepazīties. -Kola
Sveiks, Kola.
Viņam ir sāpes... Kas vainas tavai rokai?
Man bija insults. -Viņam bija insults.
Lūgsim par to. Tavs vārds ir Kola? -Kola.
Pilna kustība atgriezies Jēzus vārdā visos pirkstos!
Savilkums izej no šiem muskuļiem. Es nolādu insultu Jēzus vārdā!
Es pavēlu dziedināšanu tagad Jēzu vārdā! Gars, ej ārā!
Izej!
Atstāj viņu! Vājuma un slimības gars izej ārā!
Es runāju Kolā dzīvību Jēzus vārdā. Spēks atgriezies Jēzus vārdā.
Paldies Tev Kungs, atbrīvo viņu.
Lāsts, kas izrunāts pār tavu veselību, izej ārā!
Es salaužu šo lāstu Jēzus vārdā!
Izej ārā!
Insults, izej. Pilnībā!
Viss izej ārā, atstāj Kolu Jēzus vārdā!
Es piesaucu Jēzus asinis pār Kolu tagad Jēzus vārdā.
Kā tu jūties? -Labi.
Vai jūties labāk? Kas ir noticis?
Kas notika?
Vai kaut kas tevi atstāja? Skaties, tava roka ir labāka!
Tava roka ir labāka!
Paldies Jēzu.
Skaties, tava roka bija stīva.
Vai tā jūtas labāk? -Daudz labāk.
Tas ir Jēzus. Viņš ir spēks pāri visiem spēkiem, un Vārds pār visiem vārdiem.
Tu vienmēr vari saukt uz Jēzus Vārdu.
Pacel savu roku. Vai tu to varēji iepriekš?
Vai viņš to varēja?
Vai jūties labāk?
Viņš jūtas daudz labāk. Viņš to nevarēja.
Paldies Tev, Jēzu, Aleluja.
Roka tagad ir brīva, paskaties uz to.
Tas bija lieliski. Viņam bija acimredzami insults vienai pusei.
Tāpēc viena viņa roka bija stīva.
Viņš nevarēja pilnībā atvērt savu plaukstu un viņa kājas bieži kļuva nejūtīgas.
Vienkārši lūdzām un kaut kas aizgāja. Redzējām, kā kaut kas aiziet.
Viņa roka sāka lēnām, bet pakāpeniski atvērties vairāk un vairāk
un kājas kļuva atkal normālas. -Tās vairs nav nejūtīgas.
Man patīk, ko Pāvils saka: Es nekaunos Kristus evaņģēlija,
jo tas ir ir pestīšanas spēks ikvienam, kas tic.
Tas ir tas, ko redzam. Kad sludinam evaņģēliju, sirdis tiek mainītas.
Kad sludinām evaņģēliju, cilvēki nāk pie Kristus.
Kad mēs sludinām evaņģēliju, cilvēki tiek glābti.
Tas ir glābšanas spēks tiem, kas tic.
Jēzus ir pavēlējis mums iet un sludināt evaņģēliju, tā nav izvēle.
Viņš neteica: 'Ja jūs jūtat, ka vajag, vai, ja ir laiks, vai, ja jūs gribat.'
Viņš mums pavēlēja, tev un man, ticīgajiem, kristiešiem.
Viņš teica: 'Ejiet un sludiniet evaņģēliju visai radībai.'
Tātad, ja mēs vienīgi dziedinam slimos, mēs nepaklausām Jēzu.
Ja mēs vienīgi darām labos darbus, labdarības darbus, mēs neklausam Jēzu.
Tas ir par evaņģēliju, tas ir par Viņu, kas nāca, lai glābtu mūs no grēka,
dodot mums spēku staigāt, tieši tā, kā Viņš darīja uz zemes.
Tas ir par Viņu, jo Viņš dod mums spēku un autoritāti pienācīgi Viņu pārstāvēt
un dalīties ar labajām ziņām ar ikvienu mums apkārt.
Tas ir par evaņģēlija sludināšanu visai radībai.
Kurš zin, kā spēlē šahu?
Es nemāku, bet to gan zinu, ka šahā ir noteikumi.
Noteikumi nosaka, ka katram spēlētājam ir kārta gājienam.
Apskatīsimies, kādi ir Dieva noteikumi.
Sākumā Viņš radīja visu.
Viņš kustējās un tas bija labs. Radīts nevainojamā kārtībā.
Tad nebija bada un nekādu sarežģījumu.
Taču Viņš teica, ka viņi nedrīkst ēst no laba un ļauna atzīšanas koka.
Taču cilvēks izdarīja gājienu nepaklausot un grēkoja.
Dievs skatījās uz mums un teica: 'tas nav labi.'
Cilvēks iznāca un sāka vairoties, viņiem bija bērni.
Viņi zog, nogalina, ir skaudīgi, tie melo, visas tās sliktās lietas.
Dievs uzlūkoja zemi un Viņš nožēloja, ka bija radījis cilvēku.
Kādu dienu jūs stāvēsiet Viņa priekšā un zināsiet, ka esat vainīgi,
jo esat pārkāpuši viņa baušļus.
Daudzi domā, ka ja tu pārkāp tikai vienu bausli no desmit,
tu vēl esi labs cilvēks.
Vai 6 no 10 un vēl aizvien iet uz debesīm.
Taču mēs zinam, ka Dievs saka, ja esi pārkāpis vienu
no šiem baušļiem, tu esi vainīgs, jo esi pārkāpis visus.
Jo lielāka autoritāte personai pret kuru grēkojam,
jo lielākas sekas.
Tāpēc var arī tā būt, ka mēs stāvam svēta, taisnīga Dieva priekšā,
bez grēka Viņā, un tikt tiesāti un iet uz Viņa cietumu, elli.
Jo tie ir Viņa baušļi, kurus esam pārkāpuši.
Ja vien to saprotam, tad mēs zinām, ka mums ir vajadzīgs Glābējs.
Tāpēc Viņš sūtīja Savu Dēlu Jēzu, lai samaksātu cenu, lai glābtu tos.
Kuram tagad ir gājiens? Mūsu gājiens.
Līdz ko mēs sakām 'Tēvs, piedod man par to, ko esmu izdarījsi pret Tevi' -
- esam pagājuši. Mēs nožēlojam grēkus. Viņš uzreiz iet gājienu - piedod.
Līdz ko mēs tiekam kristīti uz Jēzu Kristu Viņš nomazgā mūs tīrus.
Dievs uzreiz izdara gājienu un Viņš piepilda mūs ar Svēto Garu.
Viņš ir pagājis.
Tu vēl nekad neesi izdarījusi nevienu gājienu.
Ko tu darīsi?
Viss mainījās, kad dzirdēju pilnu evaņģēliju.
Pēkšņi, tas atdzīvojās.
Tas parādīja, ka patiesībā es arī varu būt māceklis.
arī es esmu aicināts sekot Jēzum.
Pēkšņi mēs varējām iet ielās un lūgt par slimajiem
un redzēju dziedināšanu caur manām rokām.
Saņēmu Svēto Garu un sāku redzēt Viņu darbojamies caur mani.
Nekad nebiju domājis, ka tas ir iespējams.
Tas pilnībā izmainīja manu dzīvi dzīvojot evaņģēliju.
Vienai no medmāsām, kas šeit strādā, Ilze pajautāja, vai kādam ir sāpes?
Viņa teica, ka varam ienākt, tad redzēsim.
Tev ir vēdera sāpes? Ļoti stipras?
Es pavēlu visām šīm sāpēm aiziet! Vājums un infekcija, izej Jēzus Vārdā!
Kur ir sāpes? -Es vairs nejūtu tās sāpes.
Jēzus. Jēzus dziedina.
Vai tev mājās ir stress? - Jā. Dievs redz. Turpini atdot to Viņam.
Viņš redz tevi.
Sāpes ir prom? Tu esi vesela? Tev te slimnīcā vairs nevajag sēdēt.
Tu esi ļoti dārga Viņam.
Laipni lūgta.
Pastāsti viņiem, kas notika.
Viņa tikko tika dziedināta. Brīva no sāpēm Vai kādam vēl ir sāpes?
Mēs nepaklausam Jēzum balvu dēļ.
Mēs paklausam Viņu, jo mēs mīlam Viņu, par to, ko Viņš izdarījis mūsu labā.
Tāpēc mēs gribam slavēt Viņu. Vēlamies pagodināt Viņu.
Vēlamies, lai pasaule zin, ka Viņš ir Glābējs,
ka Viņš ir labās ziņas, kas nāca pasaulē.
Daudzi cilvēki sēdēs, lūgs un gavēs pirms tie spers soli ticībā.
Taču tas ir daudz vienkāršāk.
Redziet, Dievs jau sen ir pateicis: Ejiet un dariet par mācekļiem.
Un tas ir vienkārši. Mums ir Svētais Gars, tāpēc vienkārši Viņu paklausam.
Tā nav sajūta. Reizēm Viņš dos mazu ideju un tu vienkārši paklausi.
Un tu ej. "Kungs, es ticu, ka tas esi Tu, es iešu, lai vai kas,
sludināt evaņģēliju".
Vai tu vēlies tikt kristīta? -Jā
Tagad?
Lasīju šo citātu diezgan bieži, kur cilvēki saka:
"Sludini evaņģēliju katru dienu un ja nepieciešams, lieto vārdus".
Tas skanēja patiesi skaisti. Taču es redzu, ka tas nav bibliski.
Patiesību sakot, tas ir tālu no patiesības.
Jo Bībele saka "Kā gan lai viņi tic, ja viņi nav dzirdējuši?"
"un kā lai viņi dzird, ja nav kas sludina?"
"un kurš ies un sludinās, ja nav sūtīti?"
Tāpēc pirms 2000 gadiem Jēzus mūs izsūtīja, Viņš teica "Ejiet"
Ejiet, sludieniet evaņģēliju. To mēs darām. Speram soli, visur, kur esam.
Veikalā, tirdzniecības centrā. Mājās. Draugu mājās. Jebkurā vietā.
Ikvienu, ko satiekam.
Šī dzīve ir tā, ko Dievs vēlas dot katram no mums.
Kad esi piedzīvojis šo dzīvi, tu nevari atgriezties reliģijā.
Nevari vairs atgriezties pie vecās lietas. Tu būsi izmainīts uz visiem laikiem.
Tu esi gatavs piedzīvot vajāšanas.
Tu esi gatavs pārdot savu māju un to atdot,
ja tas ir tas, kam Dievs tevi aicina.
Vēl aizvien es mācos uzticēties Viņam pilnībā katru dienu.
Jo vēl aizvien gribu darīt lietas pats, savā spēkā, vai ne? Ik pa laikam.
Jo esmu pie tā pieradis tik ilgu laiku.
Taču Viņš visu ir izplānojis tik brīnišķīgi!
Viņš izveda mūs šeit ārā. Viņš ir devis cilvēkus mūsu dzīvēs.
Viņš apgādāja, nodrošināja.
Jā, Viņš ir mīlošs Tēvs.
Tas, ko apzinos, ir, ja tu nāc pie Kristus, Viņa mīlestība tevī aug.
Un tev ir mīlestība uz citiem cilvēkiem un tie ir dzīvie ūdeņi, tas ir piepildoši.
Es iedrošinu visus cilvēkus pasaulē, ka Viņš ir vienīgais.
Viņš ir Patiesība. Viņš ir Dzīvība.
Dzīvība rada dzīvību. Tur, kur ir dzīvība, tā nepaliek viena un izolēta.
Tā reproducē sevi.
Ja kaut kur aug zāle, tā turpinās augt.
Ja tas ir koks, tas turpinās augt. Ja tie ir cilveki, viņi pavairosies.
Ja tev ir ganāmpulks, tie pavairosies. Dzīvība rada vairāk dzīvību.
Ja tava kristietība ir dzīva,
ja tu staigā tajā dzīvē, kur Dievs ir tevi sūtījis staigāt,
tava dzīve ražos dzīvi. Tava dzīve redzēs rezultātus.
Tev būs mazuļi, bērni, tev būs pavairošanās.
Tu redzēsi sevi pašu pavairotu citos cilvēkos.
Dzīvība nenāk ar rutīnu, tradīcijām un vilšanos. Tā ir nāve.
Dzīvība ražo dzīvību!
Mēs esam Jēzus Kristus apklāti. Mēs esam Viņā, un Viņa Gars ir mūsos.
Tāpēc varam iet ārā un paklausīt it visā.
Tā ir pārpilnības dzīve. Tas ir piedzīvojums.
JĒZUS IR DZĪVS.
Jēzus nomira, lai mums būtu dzīvība. Viņš var būt mums. Tās ir attiecības.
Pēkšņi, sirds monitors vairs nav miris. Tā vairs nav taisna līnija.
Pēkšņi ir sirdspuksti, jo mums ir dzīvība.
Esam sākuši rakstīt dziesmas, pa tiešo priekš Debesu valstības.
Īpaši kā tā ūdens kristību dziesma, jo tas bija mūsu sākums.
Gribējām ar cilvēkiem tajā dalīties.
Jā, esam sajūsmā par to, kā cilvēki uz to reaģēs.
Vai arī to, cik daudzi nāks pie Jēzus Kristus, vien dēļ šīs mūzikas.
Dārgais Kungs, parādi man ceļu pie Tevis.
Es vēlos ņemt krustu, vēlos sekot Tev.
Parādi kā aizliegt pašam sevi un kā iet Tavā perfektajā gribā.
Nekad nelaid vaļā manu roku. Līdz kamēr mēs stāvam apsolītajā zemē.
Tu runāji visu dzīvību manī. Katrs Tavs vārds mūs atbrīvo.
Mums jādodas uz upi. Mums jānomirst ūdenī.
Tad mēs uzmostamies ar To Kungu. Un katrs grēks tiks aizskalots prom.
Mums jādodas uz upi. -Tiks aizskalots prom.
Mums jānomirst ūdenī. -Katrs grēks tiks aizskalots prom.
Mums jādodas uz upi. -Tiks aizskalots prom.
Mums jānomirst ūdenī.
Mums jādodas uz upi. Mums jāmirst ūdenī.
Tad mēs uzmostamies ar To Kungu. Un katrs grēks tiks aizskalots prom.
Mums jādodas uz upi. Mums jāmirst ūdenī.
Tad mēs uzmostamies ar To Kungu. Un katrs grēks tiks aizskalots prom.
Mums jādodas uz upi. Mums jāmirst ūdenī.
Tad mēs uzmostamies ar To Kungu. Un katrs grēks tiks aizskalots prom.
Jēzu, lai vienīgi Tu tiec pagodināts caur šo filmu.
Kaut cilvēki kalpotu un sekotu tikai un vienīgi Tev!
Subtitri - TLR-Latvija