U nekom trenutku između prvog i petog veka nove ere,
hinduistički mudrac Patandžali je počeo kodifikovati drevne, meditativne tradicije
koje su se radile duž Indije.
Zapisao je tehnike koje su stare skoro koliko i sama indijska civilizacija
u 196 priručnika koji se zovu Joga Sutre.
Ovi tekstovi su opisali jogu kao "povezivanje" ili suzdržavanje uma
od fokusiranja na spoljašnje objekte
u nastojanju da se dođe do stanja čiste svesnosti.
Tokom vremena, joga je pripojila fizičke elemente
iz gimnastike i rvanja.
Danas, postoji mnoštvo pristupa modernoj jogi,
iako većina i dalje sadrži tri osnovna elementa Patandžalijevih vežbi:
držanje tela, vežbe disanja i kontemplaciju.
Za ovaj spoj fizičkih i umnih vežbi
veruje se da imaju jednistvene zdravstvene prednosti.
Kao što su dobijanje na snazi i fleksibilnosti,
podsticanje rada srca i pluća, i poboljšavanje opšteg psihičkog stanja.
A šta su savremene studije pokazale o benefitima ove stare tradicije?
Uprkos pokušajima mnogih istraživača,
teško je iznositi posebne tvrdnje o prednostima joge.
Njena jedinstvena kombinacija aktivnosti otežava određivanje
koja komponenta proizvodi zdravenstvenu korist.
Dodatno, studije joge su često sastavljene od uzoraka male veličine
kojima fali raznovrsnost, i koje se puno oslanjaju
na samoizveštavanje, što čini rezultate subjektivnim.
Međutim, postoje neke zdravstvene koristi
koje imaju snažniju naučnu podršku nego druge.
Hajde da počnemo sa fleksibilnošću i snagom.
Uvijanje tela u stavove u jogi
isteže mnoštvo grupa mišića.
U kratkom roku, istezanje može da promeni vodeni sadržaj
mišića, ligamenata i tetiva i da ih načini elastičnijim.
Tokom vremena, redovno istezanje stimuliše stem ćelije
koje se onda odvajaju i formiraju novo mišićno tkivo,
i druge ćelije koje generišu elastični kolagen.
Često istezanje takođe smanjuje prirodni telesni refleks
da se mišići stežu.
Istezanje povećava toleranciju na bol tokom podviga fleksibilnosti.
Istraživači nisu ustanovili da jedan oblik joge
poboljšava fleksibilnosti više od nekog drugog,
tako da je uticaj posebnih stavova nejasan.
Ali kao i druge vežbe sa niskim uticajem,
joga pouzdano poboljšava sposobnost i fleksibilnosti u zdravim populacijama.
Vežbanje se pokazalo da ima potencijalno terapeutske prednosti.
U studijama u koje su uključeni pacijenti sa raznim mišićno-koštanim poremećajima,
joga više pomaže kod smanjenja bola i poboljšanja mobilnosti
nego drugi oblici vežbanja sa niskim uticajem.
Dodavanje joge u postojeću rutinu vežbanja može da poveća snagu i fleksibilnost
kod poremećaja koji se teže leče, kao hronični bol u donjem delu leđa,
reumatoidni artritis i osteoporoza.
Mešavina fizičkog vežbanja i disciplinovanog disanja u jogi
pokazali su slične terapeutske pogodnosti za zdravlje pluća.
Bolesti pluća kao hronični bronhitis, emfizem i astma
smanjuju prolaze koji prenose kiseonik,
dok oslabljuju membranu koja dovodi kiseonik u krv.
Međutim, vežbe disanja kao one kod joge
opuštaju mišiće koji sužavaju te prolaze
i poboljšavaju difuziju kiseonika.
Povećanje količine kiseonika u krvi je posebno korisno
kod osoba sa slabim mišićima srca
koji imaju poteškoće da upumpavaju dovoljno kiseonika kroz telo.
A kod onih sa zdravim srcima,
ova vežba može da snizi krvni pritisak i smanji rizične faktore
za kardiovaskularne bolesti.
Najproslavljenija prednost joge možda je najteža za dokazati:
njeni psihološki efekti.
Uprkos dugovečnoj povezanosti između joge i opšteg psihičkog stanja,
postoji malo ubedljivih dokaza o tome kako vežbe utiču na mentalno zdravlje.
Najveća tvrdnja
je da joga poboljšava simptome depresije i anksioznih poremećaja.
S obzirom na to da dijagnoze ovih stanja variraju
kao i njihovo poreklo i ozbiljnost, teško je kvantifikovati uticaj joge.
Međutim, postoje dokazi koji sugerišu
da joga može da pomogne kod smanjenja simptoma stresa,
kao što mogu i meditacija ili opuštanje.
Istraživanje efekata joge je i dalje u razvoju.
U budućnosti, trebaće nam veće studije, koje uključuju različite učesnike,
koji mogu da izmere uticaj joge na osnovu srčanih napada, stopi raka,
kognitivnih funkcija i više.
Ali za sada, joga može da nastavi svoju drevnu tradiciju
kao vid vežbanja, refleksije i opuštanja.