מוכנים?
אתם מוכנים?
ואימרו "וואו", בסדר?
[אנשים מאחורי המצלמה]
אז
זה
איך
עושים
מוצרלה
שמי אורציו קרסיוטו
אני הבעלים של קאזה דלה מוצרלה; עם בני,
[קרלו] ואנחנו מכינים מוצרלה טרייה עבור ניו-יורק.
זה הגֶּבֶן (קריש) של המוצרלה
אתם מקבלים חתיכת גֶּבֶן כזאת,
כדי לחתוך עם המנדולינה
ולהכין את החתיכות הקטנות האלו
כי כעת עלינו לחמם את זה
עם מים חמים מהכיור
זורים מעט מלח וטועמים מעט,
כי בכל יום זה יהיה שונה
בסדר, עכשיו אתם מוכנים?
עכשיו מגיע הקטע הגדול
[קרלו] ממישהו - שעושה את זה כבר עשרים ושש שנים,
אז אני יכול לומר שהחלק הכי קשה, זה
לדעת מתי יש מספיק מים, ומתי לא
ברגע ששמים יותר מדי מים חמים,
זה משבש את זה
[אורזיו] זה על פי ההרגשה;
רואים כעת שזה מתחיל כבר לְהִמֵּס?
נראה שכמות המים שנשפכו היתה נכונה.
[קרלו] לפעמים זה לא יאומן,
איך מים ובוחשן יכולים ליצור משהו כזה,
כי זה פשוט הפך להיות עבודת אומנות
[אורזיו] מוכנים לצילום הזה? כי אני עוצר עכשיו
אוקיי, עכשיו, קרלו יכין את הבוקונצ'יני; אני אכין את המוצרלה
[קרלו] אבל מה שאנשים אחדים לא מבינים, הוא
שאנחנו בלי כפפות
הכל נקי, אבל אין שום דרך שתוכלו להכין מוצרלה עם כפפות,
בגלל שהמוצרלה כל כך חמה, שהיא תמיס את הפלסטיק,
ואינכם יכולים לקבל את תחושת המגע
באמנות אתם מפסלים, מעצבים,
ואתה מתחיל מאפס על הבד,
אז מבחינתי זו אמנות תרבות איטלקית,
שמוצגת באוכל
[אורזיו] העבודה שלי הכי טובה בעולם;
מ 1993 ועד עכשיו; מזה 24 שנים
יש הרגשה טובה כשאנשים מעריכים את מהשאתם עושים
הם מתייחסים אלי כאילו אני אלוהים, אבל אני לא
אני רק מכינה מוצרלה, זהו זה
[קרלו] ידוע שלכולם יש אליל, נכון?
יש מי שאוהבים את [שם האמן], ויש מי שאוהבים את [שם האמן האחר],
לא הרבה אנשים יכולים לומר שאביהם הוא האליל שלהם;
לראות על מה הוא נהג ב -1993 ועל מה שהוא נוהג עכשיו,
לא שזה חשוב, אלא לראות את ההקרבה שהוא הקריב,
לראות איך בחג המולד הוא נשאר לישון בחנות, במרתף,