Tři důvody, proč bychom měli přestat používat jadernou energii.
Zaprvé, šíření jaderných zbraní.
Jaderná technologie na světovou scénu vkročila velmi násilně.
Jen rok po historicky prvním jaderném výbuchu v roce 1944
byla pouhými dvěma bombami zničena dvě velká města.
Technologie reaktorů se pak pozvolna vyvíjela jako způsob výroby elektřiny.
Vždy ale byla úzce spojená s technologií jaderných zbraní.
Vývoj jaderných zbraní je bez přístupu k technologii reaktorů téměř nemožný.
Cílem Smlouvy o nešíření jaderných zbraní je šíření technologie jaderných reaktorů
bez šíření jaderných zbraní. Uspěla jen částečně.
Pět zemí během 40 let vyvinulo pomocí technologie reaktorů vlastní zbraně.
Faktem je, že tajný program jaderných zbraní se dá jen obtížně odlišit
od mírového užití jaderné energie.
Jaderné velmoci v 70. letech
mírovou technologii ve velkém prodávaly menším zemím,
které následně vyvíjely vlastní zbraně.
Cestu k smrtícím jaderným zbraním vždy dláždí mírové reaktory.
Zadruhé, jaderný odpad a znečištění.
Vyhořelé jaderné palivo je nejen radioaktivní,
ale obsahuje i nesmírně toxické chemické prvky jako plutonium.
Na škodlivosti ztrácí jen velmi pomalu, v průběhu několika desítek tisíc let.
Existuje i tzv. proces přepracování,
v rámci kterého se z vyhořelého jaderného paliva získává plutonium.
Můžeme ho využít dvěma způsoby. K budování jaderných zbraní
nebo jako nové palivo. Jako palivo se ale téměř nepoužívá,
protože na to nemáme správný typ reaktorů.
Jeden miligram vás zabije, několik kilogramů stačí na jadernou bombu
a i v nenápadné zemi jako Německo se ho povalují tuny,
protože přepracování před několika desítkami let znělo jako dobrý nápad.
A kam s odpadem? Když bylo zakázáno ho házet do oceánu,
zkusili jsme ho zakopat. Nemůžeme ale najít žádné místo,
kde by zůstal v bezpečí desítky tisíc let.
Přes 30 zemí provozuje téměř 400 reaktorů
a spravuje několik tisíc tun jaderného odpadu.
Jen jedna z nich vážně uvažuje o tom,
že založí trvalé civilní úložiště. Malinkaté Finsko.
Zatřetí, nehody a katastrofy.
Během 60 let užívání jaderné energie došlo v reaktorech nebo zařízeních,
které nakládají s jaderným odpadem, k sedmi velkým nehodám.
Tři z nich se podařilo zastavit,
ale u čtyř z nich bylo do okolí vypuštěno výrazné množství radioaktivity.
V letech 1957, 1987 a 2011
přestaly být rozsáhlé oblasti v Rusku, Ukrajině a Japonsku
na mnoho desítek let obyvatelné.
Počet obětí je předmětem dohadů, ale asi se pohybuje v řádu tisíců.
K těmto katastrofám došlo u jaderných reaktorů různého typu,
v různých zemích a několik desetiletí od sebe.
Když tato čísla vidíme, měli bychom si položit otázku:
Stojí 10 % světové produkce energie
za zničující katastrofu každých třicet let?
A stálo by 30 % za další Fukušimu nebo Černobyl každých deset let?
Kde musí dojít k zamoření,
abychom měli dost? Kde leží hranice?
Měli bychom tedy používat jadernou energii?
Rizika mohou převažovat přínosy.
Možná bychom se měli přestat dívat tímto směrem
a nadobro od této technologie upustit.
Pokud chcete slyšet argumenty druhé strany
nebo krátký úvod do jaderné energie, klikněte sem.
Překlad: qetu www.videacesky.cz