Я промисловий інженер.
Ціллю мого життя завжди було
виготовити більше товарів,
витрачаючи на це менше часу та ресурсів.
Коли я працював в "Тойота",
я вмів виготовляти лише машини,
поки не познайомився з доктором Акіра Міявакі,
котрий прийшов на наш завод, щоб посадити ліс,
який нейтралізує викид вуглецю.
Я був настільки захоплений,
що вирішив вивчити цю методику,
ставши членом його команди, як волонтер.
Невдовзі я почав вирощувати ліс
на задньому дворі свого будинку,
і ось як він виглядає через 3 роки.
Ці ліси,
порівняно зі звичайними плантаціями,
ростуть в 10 разів швидше,
вони в 30 разів густіші
і в 100 разів біологічно різноманітніші.
За два роки, впродовж яких я вирощував ліс у себе на подвір'ї,
я помітив, що грунтова вода
не випаровувалась впродовж літа,
кількість видів птахів у цьому районі
подвоїлась.
Якість повітря покращилась,
і у нас з'явились сезонні фрукти,
які безперешкодно
росли на задньому подвір'ї нашого будинку.
Мені захотілось вирощувати ще більше таких лісів.
Я був настільки зворушений,
що захотів вирощувати ці ліси
з таким же хистом, з яким ми виготовляємо машини,
чи створюємо програмне забезпечення, чи ведемо будь-який бізнес,
отже, я започаткував компанію,
що пропонує повний цикл послуг
для вирощування натуральних природніх лісів.
Але для того, щоб лісівництво стало популярним бізнесом
чи галуззю, нам довелось стандартизувати
процес вирощування лісів.
Отже, ми взяли систему виробництва Тойота,
відому своєю якістю та ефективністю,
за основу вирощування лісу.
Наприклад, ядром системи виробництва Тойота
є так званий метод хейдзунка,
а саме, виробництво
різноманітних моделей машин
на одному конвеєрі.
Ми замінили машини деревами
і тепер можемо вирощувати багаторівневі ліси.
Ці ліси заповнюють 100% вертикального простору.
Вони такі густі,
що пройти крізь них неможливо.
Наприклад, ми можемо виростити ліс з 300 дерев на площі,
що не перевищує площу шести припаркованих автомобілів.
Для того щоб знизити вартість і власні викиди вуглецю,
ми почали використовувати місцеву біомасу
в якості підживлення та удобрення грунту.
Наприклад, кокосова шкаралупа, перемелена в машині,
змішана з рисовою соломою,
порошком рисової лузги, змішаної з органічними добривами,
зрештою вивантажується в грунт,
на якому посаджений наш ліс.
Після цього ми використовуємо траву або рисову солому,
щоб прикрити землю,
аби вся вода, яка використовується для зрошування,
не випаровувалась назад у атмосферу.
Імпровізуючи,
сьогодні ми можемо вирощувати ліс
не дорожче вартості iPhone.
Сьогодні ми вирощуємо ліс в будинках,
школах, навіть на заводах.
Але цього недостатньо.
Існує велика кількість людей,
котрі хочуть займатись цим особисто.
Тому ми це підтримуємо.
Сьогодні ми працюємо на інтернет-платформі,
де ми плануємо представити нашу методику
у відкритому доступі,
щоб, використовуючи її,
кожен зміг виростити ліс
без нашої фізичної присутності,
використовуючи нашу методику.
В один клік
можна дізнатись природні види
вашої місцевості.
Встановивши на місці невелике спорядження,
ми можемо віддалено тестувати грунт
і завдяки цьому надавати покрокові інструкції
залісення дистанційно.
Також, ми можемо слідкувати за ростом лісу,
не будучи на місці.
Я вважаю, що у цієї методики
є потенціал.
Розповсюджуючи цю ідею, ми здатні відродити природні ліси.
Тепер, йдучи додому,
коли побачите пустище,
пам'ятайте, що це місце може стати потенційним лісом.
Щиро дякую. Дякую.
(Оплески)