Ja sam industrijski inženjer.
Moj cilj u životu je oduvek bio da pravim
što više i više proizvoda
sa što manje vremena i resursa.
Dok sam radio u Tojoti,
jedino što sam znao je da pravim automobile
dok nisam upoznao dr Akiru Mijavakija,
koji je došao u našu fabriku da napravi šumu u njoj
kako bi je učinio ugljenik-neutralnom.
Bio sam toliko fasciniran
da sam odlučio da naučim ovu metodologiju
pristupivši njegovom timu kao volonter.
Uskoro sam počeo da pravim šumu
u dvorištu iza svoje kuće,
i ovako izgleda posle tri godine.
Ove šume,
u poređenju sa konvencionalnom sadnjom,
rastu 10 puta brže,
30 puta su gušće,
i 100 puta bioraznovrsnije.
Tokom 2 godine od kada imamo ovu šumu u našem dvorištu,
primetio sam da se podzemne vode
nisu sušile tokom leta,
da se broj vrsta ptica koje primećujem u ovoj oblasti
udvostručio.
Kvalitet vazduha je postao bolji
i počeli smo da ubiramo sezonsko voće
koje raste bez napora
upravo u dvorištu naše kuće.
Želeo sam da pravim još ovakvih šuma.
Bio sam tako dirnut ovim rezultatima
da sam želeo da napravim ove šume
sa istom oštroumnošću sa kojom pravimo automobile
ili programiramo softver ili radimo bilo koji mejnstrim posao,
pa sam osnovao firmu
koja pruža usluge od početka do kraja
za stvaranje ovih domaćih prirodnih šuma.
Ali da bi napravili od pošumljavanja mejnstrim posao
ili delatnost, morali smo da standardizujemo
proces pravljenja šuma.
Tako smo pošli od Tojotinog proizvodnog sistema
poznatog po svom kvalitetu i efikasnosti
za proces pravljenja šuma.
Na primer, srž TPS-a,
Tojotinog proizvodnog sistema, leži u nivelisanju,
a to znači proizvoditi
različite modele automobila
na jednoj traci.
Zamenili smo te automobile drvećem,
čijim korišćenjem sada možemo napraviti višeslojne šume.
Ove šume koriste 100 posto vertikalnog prostora.
Toliko su guste
da se ne može proći proz njih.
Na primer, možemo napraviti šumu od 300 drveća
u oblasti maloj kao što je parkiralište za šest automobila.
U cilju smanjenja troškova i naše emisije ugljen-dioksida,
počeli smo da koristimo lokalnu biomasu
kao poboljšivač zemljišta i đubrivo.
Na primer, ljuske kokosa smrvljene u mašini
pomešane sa slamom pirinča,
prah pirinčanih ljuspica pomešan sa organskim đubrivom
konačno se baca na zemljište na kome
se sadi naša šuma.
Kada je zasađena, koristimo travu ili slamu pirinča
da prekrijemo zemljište
tako da sva voda koja ulazi u navodnjavanje
ne ispari nazad u atmosferu.
Koristeći ove jednostavne improvizacije,
danas možemo napraviti šumu
za toliko nisku cenu kao što je cena Ajfona.
Danas, pravimo šume u kućama,
u školama, čak i u fabrikama sa korporatima.
Ali to nije dovoljno.
Postoji ogroman broj ljudi
koji žele da uzmu stvari u svoje ruke.
Tako da mi dozvolimo da se to ostvari.
Danas, radimo na internet platformi
gde ćemo podeliti našu metodologiju
kao otvoreni izvor
pomoću koga svako i bilo ko
može napraviti sopstvenu šumu
bez našeg fizičkog prisustva,
koristeći našu metodologiju.
Pritiskom dugmeta,
mogu upoznati sve domaće vrste
svog mesta.
Instaliranjem male hardverske sonde na licu mesta,
možemo da obavimo testiranje zemljišta na daljinu,
čijim korišćenjem možemo dati instrukcije korak po korak
za pravljenje šume na daljinu.
Takođe možemo nagledati rast ove šume
bez prisustva na samom mestu.
Ova metodologija, smatram,
ima potencijal.
Deleći, možemo zaista povratiti naše domaće šume.
Kada se vratite kući,
ako vidite pusto parče zemlje,
setite se da može biti potencijalna šuma.
Hvala vam puno. Hvala.
(Aplauz)