אוה, סלחו לי!
האם אי פעם פיהקתם
בגלל שמישהו אחר פיהק?
אתם לא ממש עייפים,
אבל בכל זאת הפה שלכם נפתח לרווחה
ופיהוק גדול
יוצא.
התופעה הזו ידועה כפיהוק מדבק.
ובעוד מדענים עדיין לא מבינים לגמרי
למה זה קורה,
יש הרבה השערות שנחקרות כרגע.
בואו נביט בכמה
מהנפוצות שבהן,
החל בשתי הנחות פיסיולוגיות
לפני שנעבור לפסיכולוגית.
ההנחה הפיסיולוגית הראשונה שלנו
קובעת שפיהוקים מדבקים
מופעלים על ידי גירוי ספציפי,
פיהוק ראשוני.
זה נקרא תבנית פעולה קבועה.
חשבו על תבנית פעולה קבועה כמו על רפלקס.
הפיהוק שלכם גורם לי לפהק.
דומה לאפקט דומינו,
פיהוק של איש אחד גורם לפיהוק
באדם אחר סמוך שרואה את הפעולה.
ברגע שהרפלקס הזה מופעל,
הוא חייב להסתיים.
האם אי פעם ניסיתם להפסיק לפהק
ברגע שזה התחיל?
פשוט לא אפשרי!
הנחה פיסיולוגית אחרת
ידועה כחיקוי לא מודע,
או אפקט הזיקית.
זה קורה כשאתם מחקים התנהגות של מישהו אחר
בלי לדעת את זה,
ביצוע עדין ולא מוכוון של העתקה.
אנשים נוטים לחקות אחד את התנוחה של השני.
אם אתם יושבים מול מישהו
שהרגליים שלו מוצלבות,
אתם אולי תצליבו את הרגלים שלכם.
ההנחה הזו מציעה
שאתם מפהקים כשאתם רואים מישהו אחר מפהק
מפני שאתם מחקים בצורה לא מודעת
את ההתנהגות שלו או שלה.
מדענים מאמינים שאפקט הזיקית הזה
אפשרי בגלל סט של ניורונים מיוחדים
שידועים כניורוני מראה.
ניורוני מראה הם סוג של תאי מוח
שמגיב באופן שווה כשאנחנו מבצעים פעולה
כמו כשאנחנו רואים מישהו אחר
מבצע את אותה פעולה.
הניורונים האלה חשובים
ללימוד ומודעות עצמית.
לדוגמה, לצפות במישהו אחר עושה משהו פיזי,
כמו רקמה
או לשים שפתון,
יכול לעזור לכם לעשות את אותה פעולה יותר במדוייק.
מחקרי דימות מוחי ב fMRI,
דימות תהודה מגנטית פונקציונלי,
מראים שכשאתם רואים מישהו מפהק
או אפילו שומעים אותם מפהקים,
אזור ספציפי במוח
שמכיל את ניורוני המראה האלה
נוטה להדלק,
שבתורו, גורם לנו להגיב
עם אותה פעולה: פיהוק.
ההנחה הפסיכולוגית גם כוללת
את העבודה עם ניורוני המראה האלה.
אנחנו נקרא לזה פיהוק אמפתי.
אמפתיה היא היכולת להבין
מה מישהו אחר מרגיש
ולהשתתף בהרגשה שלו,
יכולת חיונית לחיות חברתיות כמונו.
לאחרונה, מדעני מוח מצאו
שתת קבוצה של ניורוני מראה
מאפשרת לנו להרגיש אמפתיה לרגשות של אחרים
ברמה עמוקה יותר.
מדענים גילו
שהתגובה האמפטית הזו לפיהוק
בעוד הם בודקים את ההשערה הראשונה שהזכרנו,
תבנית פעולה קבועה.
המחקר הזה הוכן כדי להראות
שכלבים יפעילו את רפלקס הפיהוק
רק למשמע הצליל של פיהוק אנושי.
בעוד המחקר שלהם הראה שזה נכון,
הם מצאו משהו אחר מעניין.
כלבים פיהקו יותר בתכיפות למשמע פיהוקים מוכרים,
כמו של בעליהם,
מאשר פיהוקים לא מוכרים של זרים.
בהמשך למחקר,
מחקרים אחרים על אנשים וקופי-אדם
גם הראו שפיהוקים מדבקים
קורים יותר בתכיפות בין חברים מאשר בין זרים.
למעשה, פיהוקים מדבקים מתחילים לקרות
כשאנחנו בני ארבע עד חמש,
בנקודה בה ילדים
מפתחים את היכולת להזדהות עם רגשות של אחרים.
עדיין, בעוד מחקרים מדעיים חדשים יותר מכוונים
להוכיח שפיהוק מדבק
מבוסס על היכולת לאמפטיות,
יותר מחקרים דרושים
כדי להאיר על מה שבאמת קורה.
זה אפשרי שהתשובה נחה
בהנחה אחרת לגמרי.
בפעם הבאה שאתם נתפסים בפיהוק,
קחו שניה לחשוב על מה בדיוק קרה.
האם חשבתם על לפהק?
האם מישהו אחר פיהק לידכם?
האם האדם הזה היה זר או מישהו קרוב אליכם?
והאם אתם מפהקים כרגע?