Hei, nimeni on Tony ja tämä on Every Frame a Painting.
On olemassa elokuvien tekijöitä, jotka ovat niin vaikuttavia,
että riippumatta minne katsot, heidän työnsä jäljet näkyvät kaikkialla.
Näen tämän elokuvantekijän kehystyksen Wes Andersonin töissä
Hänen akrobatiansa ja stunttinsa Jackie Chanissä
ja hänen pokkansa ja kehonkielensä Bill Murrayssa.
Hän on tietenkin Buster Keaton, yksi kolmesta suuresta hiljaisesta koomikosta
"Alamme vasta nyt ymmärtämään että hän oli
suurin elokuvien historian klovneista."
Ja lähes sata vuotta myöhemmin
mielestäni hänellä on meille paljon opetettavaa visuaalisesta komediasta.
Joten tänään katsokaamme, miten mestari itse luo sketsinsä.
Valmiina?
Aloitetaan.
Ensimmäisenä asia jonka sinun tulee tietää visuaalisesta komediasta
on että sinun on kerrottava tarinasi toiminnalla.
Keaton oli visuaalinen tarinankertoja eikä koskaan pitänyt siitä
kun muut ohjaajat kertoivat tarinansa otsikkokorttien kautta.
-"Keskimäärin elokuvat käyttivät 240 korttia...
...se oli siis suurinpiirtein keskiverto."
-"240 oli keskimäärä?" -"Kyllä, ja eniten mitä minä koskaan käytin oli 56."
Hän vältti kortteja keskittymällä eleisiin.
Tässä kohtauksessa ei koskaan selviä, mistä nämä kaksi puhuvat.
Kaikki mitä sinun tulee tietää kerrotaan pöydän ja heidän kehonkieliensä kautta.
"Mutta mitä sinun oli kerrottava...
sinun piti kommunikoida katsojille ainoalla tavalla...
...toiminnalla." -"Niin. Poistimme tekstitykset...
...niin nopeasti kuin voimme jos vain voimme kertoa sen toiminnalla."
Keaton uskoi että jokaisen eleen oli oltava ainutlaatuinen.
Älä koskaan toista mitään.
Jokainen putoaminen...
...on tilaisuus...
...luovuudelle.
Mutta kun tiedät toiminnan, tulemme toiseen ongelmaan:
Minne asetamme kameran?
Visuaaliset sketsit toimivat yleisesti parhaiten yhdestä tietystä kulmasta.
Ja muuttamalla kulmaa...
...muutat sketsiä, ja se ei ehkä toimi yhtä hyvin.
Oikean kulman etsiminen on yritystä ja epäonnistumista.
Joten katsotaampa kahta mahdollista kamerapaikkaa samalle vitsille.
Tässä ensimmäinen.
Tässä toinen.
Huomaat ensimmäisestä, että auto vie suurimman osan ruudusta
ja emme näe Busteria selvästi ennen kuin hän kääntyy.
Mutta toisessa kuvakulmassa auto on taustalla
ja näemme koko ajan hänen kasvonsa selvästi.
Tämä sekunnin murto-osa, jossa hän ei tiedä mitä on tapahtumaisillaan mutta me tiedämme...
on paljoin parempi tästä kulmasta.
Ja ensimmäisessä kulmassa kehystys jakaa huomiomme.
Silmämme haluavat katsoa hänen kasvojaan ja kylttiä samanaikaisesti.
Mutta kun kehystämme kohtauksen uudestaan...
...silmämme katsomme luonnollisesti häntä...
...sitten kylttiä...
...ja taas häntä. Paljon parempaa.
Nyt tulemme kolmanteen kysymykseen...
Mitkä ovat tämän maailman säännöt?
Busterin maailma on paperinpaksu ja yhden lain hallitsema.
Jos kamera ei nää jotain, eivät hahmotkaan.
Busterin maailmassa hahmot ovat kehyksen sivujen
ja meidän näkemämme rajoittamat.
Ja tämä antaa hänelle mahdollisuuden tehdä vitsejä jotka toimivat visuaalisesti
mutta eivät loogisesti.
Moni hänen tekemistään sketseistä kertovat ihmisten liikkeestä tässä littanassa maailmassa.
Hän voi kulkea oikealle...
...vasemmalle...
...ylös...
...alas...
...kauemmas linssistä...
...tai sitä kohti.
Näyttääkö tutulta?
-"Hänet on murhattu, ja epäilet minun tehneen sen."
-"Hei!"
Kuten Wes Anderson, Buster Keaton löysi huumoria geometriassa.
Hän usein asetti kameran kauemmas jotta vitsin muoto olisi näkyvillä.
On ympyriä...
...kolmioita...
...yhdensuuntaisia viivoja...
ja tietenkin kehyksen oma muoto, suorakulmio.
Mielestäni tällainen järjestely on hyvä koska se rohkaisee katsojia
katselemaan ympäri ruutua ja löytämään huumorin itse.
Tässä otoksessa, mieti minne silmäsi katsovat.
Missä hän on?
Joidenkin näiden sketsien alkuperät ovat vaudevillessä
ja ovat suunniteltu näyttämään taikatempuilta.
Ja kuten kaikki suuret taikatemput
osa hauskuudesta on yrittää arvata miten ne toteutettiin.
Keaton kutsui näitä "mahdottomiksi sketseiksi".
Ne ovat hänen surrealistisimpien ja kekseliäimpien vitsien joukossa.
Mutta tarinankertojana ne olivat hänelle vaikeita
koska ne rikkoivat hänen maailmansa sääntöjä.
-"Meidän oli lopetettava mahdottomien sketsien, tai sarjakuvasketsien tekeminen."
-"Me hankkiuduimme eroon niistä kun aloimme tehdä pääfilmejä."
-"Niiden oli oltava uskottavia, muuten tarinasi ei olisi vedenpitävä."
Joten sen sijaan hän keskittyi "luonnollisiin vitseihin".
Vitseihin jotka syntyivät luonnollisesti hahmosta ja tilanteesta.
Katso, mitä hän tekee tämän oven kanssa.
Keaton sanoi, että visuaalisessa komediassa
oli pidettävä itsensä valmiina improvisoimaan.
-"Kuinka suuri osa oli suunniteltua ja kuinka paljon tuli itse teossa?"
-"Kuinka paljon oli improvisoitua, tiedäthän?"
-"Suurimman osan ajasta, 50%...
...sinulla on jo mielessäsi ennen aloittamista...
...ja loput kehität sen tekemisen aikana."
Joskus hän keksi vitsejä joista hän piti niin paljon,
että hän muistuttaisi katsojaa siitä myöhemmin.
Mutta joskus hänen valmistelemansa vitsit eivät toiminetkaan kuvauspäivänä.
Silloin hän vain poisti ne...
-"...koska ne eivät kestä eivätkä toimi hyvin."
-"Ja sitten tulevat vahingossa syntyneet vitsit."
Hänen piti hypätä
mutta koska ei osunut
hän päätti pitää virheen ja rakentaa sen päälle.
-"Harvoin saat niin hyvän kohtauksen toista kertaa."
-"Yleensä saat sen ensimmäisen."
-"Ehkä se on yksi syistä...
...miksi talossa oli toissayönä niin pal- jon naurua."
-"Nuoremmilla ja minulla oli sellainen tunne
että mitä katsoimme oli tapahtumassa juuri silloin."
-"Että niin kävi vain kerran."
-"...Ja se oli jotain mikä ei tullut valmiina ja ennaltatehtynä."
Ja tämä tuo meidät viimeiseen asiaan joka Buster Keatoniin liittyy
ja hänen tunnetuimpaan sääntöönsä:
Älä koskaan tekaise temppua.
Keatonille oli vain yksi tapa miten uskotella yleisölle että heidän näkemänsä
asia oli totta.
Hänen piti oikeasti tehdä se,
leikkaamatta.
Hän oli niin tarkka tästä, että hänellä oli tapana sanoa:
"Joko purkitamme sen yhdessä otoksessa...
...tai poistamme sketsin."
Ja siksi hän on alalle elintärkeä lähes 100 vuotta myöhemmin.
Ei vain taitonsa, vaan rehellisyytensä vuoksi.
Hän oikeasti teki tuon.
Ja mikään teknologian kehitys ei voi imitoida tätä.
Jopa nyt, olemme hämmästyneitä kun se tehdään oikeasti.
Mutta mielestäni hän teki sen paremmin 95 vuotta sitten.
Riippumatta kuinka monta kertaa...
...olet nähnyt jonkun tekevän hänelle kunnianosoituksen...
Mikään ei voita alkuperäistä.
Translated by / Kääntänyt BajES