Spavate li nemirno,
nervozni ste ili mrzovoljni,
zaboravljate sitnice,
osjećate se preopterećeno i izolirano?
Ne brinite se. Svi smo to prošli.
Vjerojatno ste samo pod stresom.
Stres nije uvijek loš.
Može biti koristan jer naglo podiže energiju i koncentraciju,
naprimjer kad se bavite natjecateljskim sportom
ili morate govoriti u javnosti.
Ali ako ste stalno pod stresom,
kao što je to većina nas iz dana u dan,
on počinje mijenjati vaš mozak.
Kronični stres,
naprimjer premorenost ili obiteljske svađe,
može utjecati na veličinu mozga,
njegovu građu
i na njegov način rada,
sve do razine gena.
Stres započinje takozvanom
osovinom hipotalamus - hipofiza - nadbubrežna žlijezda (HPA),
nizom interakcija između
endokrinih žlijezda u mozgu i žlijezda na bubregu.
koje određuju kako će organizam reagirati na stres.
Kad mozak uoči neku stresnu situaciju,
osovina HPA istog se trena aktivira
i počne lučiti hormon kortizol, koji priprema organizam za brzu reakciju.
No visoka razina kortizola tijekom dužeg vremenskog razdoblja
stvara pravi kaos u mozgu.
Naprimjer, kronični stres povećava aktivnost
i broj neuronskih veza u amigdali,
centru straha u mozgu.
I kako razina kortizola raste,
tako električni signali u hipokampusu,
dijelu mozga koji je povezan s učenjem, sjećanjima i kontrolom stresa,
postaju sve slabiji.
Hipokampus također koči aktivnost osovine HPA
i kad se ona smanji,
smanji se i naša sposobnost da kontroliramo stres.
No to nije sve.
Pod utjecajem kortizola mozak se može doslovno smanjiti.
Previše kortizola reducira broj sinapsi među neuronima
i smanjuje prefrontalni korteks,
dio mozga koji regulira funkcije kao što je koncentracija,
donošenje odluka,
prosuđivanje
i socijalna interakcija.
Dovodi i do toga da se u hipokampusu stvara manje novih moždanih stanica.
To znači da kronični stres može otežavati učenje
i pamćenje
te otvoriti put ozbiljnijim psihičkim problemima,
kao što su depresija i s vremenom Alzheimerova bolest.
Utjecaj stresa može se očitovati čak i na molekulama DNK u mozgu.
Jedan je eksperiment pokazao
da briga koju ženka štakora posveti novorođenom mladuncu
utječe na to kako će taj štakor kasnije u životu reagirati na stres.
Mladunci koji su imali brižnu majku bili su manje osjetljivi na stres
zato što se u njihovom mozgu razvilo više receptora za kortizol,
koji vežu na sebe kortizol i smanjuju utjecaj stresa.
Mladunci koji su bili zanemareni doživjeli su suprotan ishod
te su postali osjetljiviji na stres, a takvi su ostali cijeli život.
Takve promjene nazivaju se epigenetskim promjenama,
što znači da utječu na to koji će geni doći do izražaja,
ali ne i na sam genetski kod.
Te se promjene mogu poništiti ako se majke zamijene.
No došlo se do iznenađujuće spoznaje.
Epigenetske promjene koje je uzrokovala jedna ženka štakora
naslijedili su mnogi naraštaji štakora nakon nje.
Drugim riječima, posljedice njenog ponašanja bile su nasljedne.
No nije sve tako crno.
Mnogo je načina da se ponište posljedice djelovanja kortizola na mozak.
Od najveće su koristi tjelovježba i meditacija,
odnosno duboko disanje
i usredotočenost na ono što nas okružuje.
Obje aktivnosti smanjuju stres
te povećavaju volumen hipokampusa,
i tako poboljšavaju pamćenje.
Zato ne dozvolite da vas skrše pritisci svakodnevnog života.
Preuzmite kontrolu nad stresom prije nego što on počne kontrolirati vas.