DNS-ünk kb. 20.000 gént tartalmaz.
Ezek kódolják a testünket felépítő molekulákat,
lábujjkörmünkben lévő keratintól kezdve az orrhegyünkben található kollagénen át,
az agyunkban termelődő dopaminig.
Más fajoknak is megvannak a saját génjeik.
A póknak vannak pókselyem- készítést kódoló génjei,
a tölgyfának a napfényt faanyaggá alakító klorofill génjei.
Honnan származnak tehát ezek a gének?
Ez a géntől függ.
Tudósok szerint kb. 4 milliárd évvel ezelőtt jelent meg a Földön az élet.
A korai életformák egyszerű mikrobák voltak, alap génállománnyal,
amely biztosította az élethez szükséges alap funkciókat.
Ezeket az alap géneket továbbadták utódaiknak
generációk milliárdjain keresztül.
Néhánynak még mindig ugyanaz a feladata sejtjeinkben: például DNS-másolás.
Ám egyik mikrobának sem volt pókselyem- vagy dopamingénje.
Sokkal több gén van jelenleg a Földön, mint akkoriban volt.
Kiderült, hogy sok új gén hiba következtében keletkezett.
Minden egyes sejtosztódáskor új DNS-másolatok készülnek.
Néha ugyanaz a DNS-szakasz kétszer másolódik le.
A folyamat során így az egyik génnek extra másolata készül.
Először az extra gén az eredetivel megegyezően működik.
Ám a generációkon keresztül új mutációk történhetnek vele.
Ezek a mutációk megváltoztatják az új gén működését,
és az új gén újra meg is duplázódhat.
Meglepően sok mutáns génünk a közelmúltban keletkezett,
sok csak az elmúlt néhány millió év során.
A legfiatalabb azután, hogy fajunk és rokonaink,
az emberszabású majmok, fejlődése elágazott.
Azonban millió évekbe telhet,
hogy egy génből egy egész géncsalád alakuljon ki.
A tudósok rájöttek, hogy a kialakult új gének
rövid időn belül életfontosságú funkciókat láthatnak el.
Például gének százai termelik azokat a fehérjéket az orrunkban,
amelyek a szagmolekulák megkötéséért felelősek.
A mutációk tették lehetővé, hogy különböző molekulákat kössenek meg,
így különböző szagok billióit vagyunk képesek felismerni.
Néha a mutációknak nagyobb hatása van az új génmásolatokra.
Okozhatják, hogy a gén a proteinjét egy másik szervben,
vagy másik életszakaszban állítsa elő.
Vagy a protein teljesen más feladatot is elláthat.
A kígyóknál például van egy gén, amely baktériumölő proteint termel.
Egykor ez a gén duplikálódott, és a másolat mutálódott.
A mutáció során megváltozott a jel a génben,
hogy hol termelődjön a proteinje.
A kígyó hasnyálmirigye helyett,
a kígyó szájában vált aktívvá ez a baktériumölő fehérje.
Tehát, mikor a kígyó megharapja áldozatát, ez az enzim az állat sérülésébe kerül.
Miután a fehérjéről kiderült, hogy veszélyes másokra,
és segít a kígyónak több állatot elkapni, előnyössé válik.
Így már az egykori hasnyálmirigygén a szájban termel mérget,
amely megöli a kígyó áldozatát.
Van több ennél is hihetetlenebb módja az új gének keletkezésének.
Az állatok, a növények és más fajok DNS-ében hosszú szakaszok vannak,
amelyek nem tartalmaznak proteinkódoló géneket.
Amennyire a kutatók tudják, ezek főként genetikailag értelmetlen,
véletlenszerű szekvenciák, amelyeknek nincsen funkciójuk.
Néha ezek a DNS szakaszok a génekhez hasonlóan mutálódnak.
Néha ezek a mutációk a DNS-t egy olyan szakasszá változtatják,
ahonnan a sejtben elkezdődhet a leolvasás.
Hirtelen a sejt új fehérjét termel.
Először a protein felesleges, vagy akár káros is lehet.
Ám több mutáció megváltoztathatja a protein formáját.
A protein elkezdhet valami hasznos dolgot csinálni,
ami az élőlényt egészségesebbé, erősebbé vagy reproduktívvá teszi.
A tudósok sok ilyen gént találtak,
amelyek az állati test különböző részein működnek.
Tehát a 20 000 génünk többféle módon alakult ki.
Vannak az élet kezdete óta létezők, és amelyek nemrég álltak össze a semmiből.
Amíg itt a Földön élet van, mindig keletkeznek új gének.