Héraklés, syn boha Dia, vzor lidského pokolení,
zděšen vidí,
že právě spáchal nevyslovitelný zločin.
Bohyně Héra, která nenáviděla Hérakla zrozeného z cizoložství svého muže,
na něj uvrhla dočasné šílenství.
Za oběť této kletby padla Héraklova rodina.
Truchlící Héraklés vyhledal Věštírnu v Delfách.
Věštba pravila, ať cestu k vykoupení hledá skrze svého bratrance,
krále Eurysthea, chráněnce bohyně Héry.
Eurystheus doufal v pokoření Hérakla deseti nesplnitelnými úkoly,
ve kterých měl Héraklés čelit neporazitelným nestvůrám
a člověku neuchopitelným silám.
Namísto potupy dal král vzniku dobrodružství,
které dnes známe jako Dvanáct Héraklových úkolů.
Prvním úkolem bylo zabít nemejského lva,
který unášel ženy a pojídal vojáky.
Jeho zlatá srst odrážela všechny šípy,
ale Héraklés zahnal lva do temné jeskyně,
ranami kyje jej omráčil
a holýma rukama zardousil.
Nenalezl předmět dost ostrý natolik, aby ze lva kůži stáhl.
Bohyně Athéna mu poradila použít jeden z jeho drápů.
Héraklés se vrátil do Tyrintu oděn v kůži poraženého lva.
To krále Eurysthea vyděsilo natolik, že se ukryl v jedná z amfor na víno.
Od té doby musel Héraklés
překládat své důkazy z bezpečné vzdálenosti.
Druhým úkolem bylo zabít lernskou hydru, obrovského hada s několika hlavami.
Héraklés bojoval udatně,
ale s každou uťatou hlavou, narostly hydře hlavy další.
Bojoval beznadějně až do chvíle,
kdy mu jeho synovec Iolaus poradil, aby hydře spálil hlavy u samého krku
a znemožnil jejich opětovný růst.
Ostatky mrtvého hada jsou dnes známé jako souhvězdí Hydra.
Další stvoření neměl Héraklés zabít, ale přinést živé.
Kerynejská laň byla rychlejší než šíp.
Celý rok jí byl Héraklés na stopě,
až ji dostihl na severu, v zemi Hyperborea.
Laň byla posvátným zvířetem bohyně lovu Artemis,
a tak se Héraklés zavázal, že laň v pořádku vrátí.
Když však Eurystheus laň spatřil, rozhodl se ji nechat pro sebe.
Jakmile ji Héraklés pustil, laň prchala zpět za svou paní.
Tak splnil Héraklés úkol, aniž by porušil slib.
Čtvrtým úkolem bylo chytit erymantského kance,
který pustošil kdejaká pole.
Moudrý kentaur Cheirón poradil Héraklovi,
aby zvíře zahnal do hustých závějí.
Pátý úkol se týkal toho, co po zvířatech zbývá.
Chlévy posvátných zvířat krále Augiáše
nebyly dlouhá léta vykydány.
Héraklés slíbil, že chlévy vyčistí za pouhý den pod podmínkou,
že jedna desetina dobytka připadne jemu.
Augiáš nevěřil, že hrdina úkol splní.
Héralkés vykopal hluboké strouhy,
kterými přiváděl vodu do chlévů z dvou blízkých řek tak dlouho,
dokud se chlévy neskvěly čistotou.
Hérakla čekala další tři ještě příšernější stvoření.
Jen díky vychytralosti je mohl porazit.
Masožraví stymfálští ptáci hnízdili v nepřístupné bažině.
Héraklés použil Athénin řetěz, aby ptáky vyplašil
a ve vzduchu sestřelil.
Žádný smrtelník nikdy předtím neustál běsnění krétského býka.
Héraklés ho však chytře popadl a zezadu rdousil, dokud býk nezkrotl.
A šílený král Diomédés,
který naučil své koně požírat své hosty,
ochutnal svou vlastní medicínu,
když jej Héraklés v boji zahnal do vlastních stájí.
Následná hostina zklidnila koně natolik, aby jim mohl Héralés svázat tlamy.
V devátém úkolu čelil Héraklés někomu mnohem nebezpečnějšímu, než je nestvůra.
Byla jí Hippolyta, královna Amazonek.
Héraklés dostal za úkol získat pás,
který ji daroval její otec, bůh války Árés.
Na svém plavidle mířil do země Amazonek, Themyskyry, připravený k boji,
avšak královna byla jím a jeho činy natolik ohromena,
že mu pás věnovala dobrovolně.
Desátým úkolem
bylo uloupit stádo zázračného dobytka obra Géryonése,
který měl tři hlavy a tři těla.
Během putování Libyjskou pouští sužoval Hérakla takový žár,
že v rozčilení vystřelil na Slunce šíp.
Bůh Slunce Hélios se síle Hérakla natolik obdivoval,
že mu na cestu na ostrov Erytheia propůjčil svůj vůz.
Před usmrcením obra samotného
musel Héraklés zabít pastýře a jeho dvouhlavého psa.
Tím měly být všechny úkoly splněny.
Ale Eurystheus prohlásil dva úkoly za neplatné:
Zabití Hydry, při kterém mu pomáhal Iolaus,
a vykydání chlévu, za které vzal od krále úplatu.
A tak se hrdina vypravil splnit svůj jedenáctý úkol.
Donést zlatá jablka ze zahrady Hesperidek.
Héraklés musel nejprve lapit boha moře,
a držet ho tak dlouho, dokud Héraklovi neprozradil, kde se zahrady nacházejí.
Tam narazil na Titána Atlanta, podpírajícího nebesa.
Héraklés se nabídl nebesa podržet, když mu Atlas pár jablek přinese.
Atlas přikývl a lstí se Héraklés jablek donesených Altantem zmocnil
a zmizel s nimi.
Dvanáctým a posledním úkolem bylo přivést zpět Kerbera,
tříhlavého psa střežícího podsvětí.
Za pomoci boha Herma a bohyně Athény sestoupil hrdina za bohem Hádem.
Bůh mrtvých dovolil Héraklovi psa odvést pod podmínkou,
že přitom nebude ozbrojen.
Héraklés popadl psa za všechny jeho hlavy
a dovedl ho před krále Eurysthéa.
Král konečně prohlásil úkoly za splněné.
Po dvanácti útrapných letech
vykoupil Héraklés smrt své rodiny
a vydobyl si své místo v božském pantheonu.
Jeho vítězství však s sebou nese hlubší odkaz.
Během zápasu s chaotickými a děsivými silami světa
zbavil hrdina svět zbytku starého řádu Titánů
a nastolil takový, ve kterém lidstvo vzkvétá.
Splněním úkolů Héraklés zkrotil šílenství světa
a odčinil své vlastní.