_Na hrad nám vstup zdvořile odmítli.
_Takový nečekaný obrat.
_Bohužel, moje oficiální písemná žádost,
_byla také neúspěšná.
_Obdržela jsem dopis s omluvou,
_čistou kartu hosta a obrázek.
_Proto jsme byli povinni opustit Mayhorn.
_Alespoň do doby, než najdu další souvislosti,
_nebo najdu řádné autority, se kterými můžu mluvit.
_Zítra odjíždíme do Daeringtonu
_a potom chci navštívit Summerhill.
_Doufám, že tam najdu nové informace o...
_Správce bral roční mzdu,
_ale neodpověděl na žádné moje nynější dopisy.
_Doufám, že moje obavy o tom,
_že se mohlo něco stát jsou domnělé.
_V žádném případě nechci tuto záležitost svěřovat
_třetí straně.
_Proto musím navštívit panství Summerhill
_a osobně se zeptat.
_Co se týče záhadné knihy, spisy zmizely,
_už nadále není těžká.
_Snažila jsem se ji umístit proti jiným hudebním zvukům,
_ale nefungovalo to stejně.
_A pokud jde o hrad Greene...
_Koho to zajímá?
Tato fotka pochází z roku 1859.
Což znamená, že tento club byl
založen předtím, než jsem se narodila.
A to odporuje všem mým předpokladům.
“Vita Somnium Breve” bylo jejich oficiální jméno
nebo je jejich oficiální jméno.
Říkali jsi "Řád nespavých".
Aristokratická skupina vědců,
vynálezců, historiků, badatelů všeho druhu.
A já věřím tomu, že můj otec obsadil
velmi důležité postavení v řádu.
Protože se scházeli nejen u lorda Greena, ale také i
v našem rodném panství.
Ne v Daeringtonu, ale v Semmerhillu.
Nádherné okouzlující ústraní.
Plánuji ho s tebou brzy navštívit.
Bylo to mojí matky věno.
Po její smrti, byl můj otec zapojen
do expedicí a výletů se členy klubu.
Nikdy jsem je neviděla tak nervózní.
Po tom co se vrátili z expedice do Káhiry
přivezli velký úlomek kamene, až z Egypta.
Jejich shromáždění
se staly častějšími,
což bylo fajn.
Mám ráda tyhle časy.
Báječné.
Slídění se do jejich shromáždění, byla moje oblíbená hra.
Vzpomínám si,
že kdekoliv se shromáždění konalo,
vždy měli na stole
v hlavní místnosti džbán
a poháry pro každého člena.
Byl to takový ceremoniál.
Jednou jsem se tam vplížila,
po tom co došlo ke shromáždění
a usrkla jsem z jednoho z pohárů.
Bylo mi
vynadáno za moje hrozné chování
a řečeno, abych to už nikdy neudělala.
Jak absurdní, byla to jen voda.
Přesto...
si myslím, že ten kus kamene
je důvod zmizení mého otce, skoro stoprocentně.
Byl posedlý nápadem
vyloučení se ze společnosti,
stát se ještě víc odloučeným.
Minulý rok, když jsem byla v Egyptě,
snažila jsem se najít lidi,
kteří pracovali s mým otcem
v Káhiře.
Nech mě to odložit.
Myslela jsem, že si později něco přečteme.
Teď,
jak jsem říkala předtím,
mám přítele v Egyptě,
který mi s tímhle pomáhá.
Pomatuješ si ten den, kdy jsme se potkaly?
Vracela jsem se z Káhiry.
Řekla jsem ti, že jsem byla pozvaná na pozorování starověkých míst.
No, to byl oficiální motiv.
- Dobrý den.
Jsi pronásledovaná?
- Jen další odpoledne.
Znám tě?
- Velkorysá dáma z Orient expresu?
- Tohle není žádná náhoda.
- Splnila se moje předpověď?
Skoro.
Aby řekla pravdu, nevěřím ve všehny tyhle věci,
ale baví mě to.
- Zlomila jste mi srdce.
- No, alespoň jsem ji rozesmála.
- Teď.
- Co ty?
- Věříš na všechny "tyhle věci"?
- Co takhle nějaké čtení z ruky?
- Podívám se...
Vždycky mě zajímalo, jestli platí stejná pravidla pro obě dlaně?
- Samozřejmě, že ne.
- Teď.
- Nevidím na tobě žádnou kletbu, ne, ne.
- Vidím
- dobrodružství,
- mnoho dobrodružství.
- Plavby, cestování,
- nějaké velmi zajímavé cestování, ano.
- Teď, velmi zajímavé...
Je tohle čára života?
- Ne paní.
- Je to čára srdce.
- Vidím dlouhou cestu.
- Budu potřebovat
- potvrdit mé předpovědi s některými kartami.
Oh, karty.
- Odchod
- bez nadšení.
- Musel jsi odejít, i když jsi nechtěl.
- Byla to naléhavá nutnost, že?
- Byl jsi donucen.
- Podívám se.
- Tohle je rada pro tebe:
- nelituj toho,
- dělej co je potřeba udělat,
- bude tu více dobrodružství, co přijdou, ano.
Tohle může být čára vztahů?
- Tahle?
Ne tahle ta...
- Ne, ne, ne.
- Tohle je další výklad
- tvojí cesty.
- Vidím, že jsi nikdy neuhnul stranou.
- Jsi vytrvalý,
- ale vidím pochybnosti,
- nejistotu.
- Nevíš, jakou cestu vybrat,
- i když jsi si předtím vybíral dobře.
- Následuj své srdce.
- Věř svému tušení, ne hlavě, ne.
- Vím, že jsi to udělal už v minulosti.
- Nikdy tě to nezklamalo. Udělej to znovu.
- Podívám se znovu.
- Vidím tě mezi velmi mocnými lidmi.
- Vidím, že jsi ctěný a respektovaný.
- Toto je mocná skupina lidí.
- Mocná žena
- tě navádí nebo bude v budoucnu.
- Podívám se znovu.
- Vidím to, že
- najdeš pár schovaných pokladů.
- Každý další poklad
- je lepší, než ten předchozí,
- ale na první pohled
- to vůbec nebude vypadat, jako poklad.
- Když ho najdeš,
- ani nemysli nad tím ho schovávat.
- Dej ho na nápadné místo,
- udělej ho viditelným.
- Tím bude v bezpečí.
- Teď vidím
- zkoušky,
- těžké úkoly.
- Vidím, že řešíš problém,
- který má kořeny v daleké minulosti.
- Ano.
- Velmi složitá záležitost.
- Vidím, že se staneš svým vlastním řešením.
- Ve vnějším světě nenajdeš odpověď.
- Jednou budeš zámek...
- Jindy budeš klíč...
- Řešení je někde uprostřed.
- Je to někde mezitím.
- Nemůžu o tomhle říct nic víc.
- Pojďme se zeptat na něco jiného.
- Vědět, jak ovládat své srdce.
- Čím silnější budeš, tím pravidelněji bude tvoje srdce tlouct.
- Vím, že jsi připraven.
- Máš znalosti, zkušenosti,
- a sílu.
- Žádné pochyby, ne, ne.
- Co ještě?
- Neříkej
- nikomu o tom plánu,
- co si pěstuješ v srdci a mysli.
- Nikomu.
- Jestli budeš v těžké situaci,
- pamatuj:
- neříkej lži,
- ale nesmíš říct pravdu.
Můžu mít taky karty?
- No, proč ne.
- Rakev.
Svatá doproto!
- Neznamená to, co to ukazuje.
- Tohle je přechodná karta.
- Nejbojte se změn, které přijdou.
- Tohle je cesta.
- Nevíte, co vám bude ukázáno,
- ale budete mít odpověď.
- Už budu muset jít.
- Pravděpodobně vás navštívím znovu.
- Tisíce díky, paní.
- Nemusíte se bát,
- všechno štěstí je s vámi.
- Neloučím se.
No...
Jak se cítíš?
Můžeme pokračovat?
Emily Brontë,
Jane Austen,
Zhuangzi,
nějaké pohádky.
Mám náladu na Zhuangzi,
co ty?
Přečteme si nějaké čínské moudro?
Prostě to náhodně otevřu,
na jakékoliv stránce,
a přečtu pár úryvků.
Jen doufám, že najdu nějaký příběh o motílech.
_Jestliže spolu cestují
_tři muži
_a jeden z nich je zmatený,
_pořád se dostanou tam, kam chtěli,
_protože zmatený je v menšině.
_Ale když jsou dva z nich zmatení,
_můžou chodit do vyčerpaní
_a nikdy se nikam nedostat,
_protože zmatení převažují.
Dobrá,
ale co když to jsou dva?
Co je další?
_Huizi řekl Zhuangzimu:
_"Král Wei mi dal
_semínka obrovské tykve.
_Zasadil jsem je, a když vyrostly,
_to ovoce bylo dost velké, aby se do něj vešlo spoustu věcí.
_Snažil jsem se ho používat, jako nádrž na vodu,
_ale bylo tak těžké, že jsem ho nemohl zvednout.
_Rozpůlil jsem ho napůl, abych udělal lžíce,
_ale byly tak velké a nepraktické,
_že jsem je nemohl k ničemu používat.
_Ne, že by ty tykve nebyly fantasticky velké,
_ale rozhodl jsem, že nejsou k užitku,
_a tak jsem je rozbil na kusy."
_Zhuangzi řekl:
_" Určitě jsi hloupý, když
_přijde na použivání velkých věcí!
_V Songu byl muž, který byl dobrý ve výrobě
_masti k prevenci popraskaných rukou
_a generace za generací jeho rodiny,
_se živily bělením
_hedvábí ve vodě.
_Cestovatel slyšel o této masti
_a nabýdl, že si recept koupí
_za sto měšců zlata.
_Muž všechny svolal na rodinou radu.
_'Po generace
_jsme bělily hedvábí
_a nikdy jsme nevydělaly víc, než pár měšců zlata.' řekl.
_'Teď, když prodáme naše tajemství,
_můžeme vydělat sto měšců za jedno ráno.
_Nechme ho si to vzít!'
_Cestovatel dostal mast a představil se
_Králi Wu,
_který měl potíže se státem Yue.
_Král pověřil muže vedením svých vojsk
_a tu zimu svedli námořní bitvu
_s muži z Yue a pořádně je porazili.
_Část dobytého území
_bylo muži uděleno,
_jako léno.
_Ta mast měla schopnost zabránit popraskaným rukám
_v obou případech:
_ale jeden můž to použil k předání léna,
_zatímco ten druhý,
_se nedostal dále, než k bělení hedvábí,
_protože jí používali různými způsoby."
_Kukačka bažantí musí
_na jedno kluvnutí ujít deset kroků
_a sto kroků na jedno napití,
_ale nechce být držena v kleci.
_I když s ní zacházíš, jako s králem,
_její duch nebude spokojený.
_Muž tvrdí, že Maoqiang a paní Li
_jsou krásné, ale
_kdyby je uviděla ryba,
_ponořila by se na dno potoka.
_Kdyby je uviděli práci,
_odletěli by pryč.
_A kdyby je uviděly srny,
_daly by se do útěku.
_Kdo z těchto čtyř ví, jak napravit standard krásy pro svět?
Hmm, dobře.
- Hey!
Ano?
- Buďte opatrná se svým přítelem.
O čem to mluvíte?
- Vím o čem mluvím.
- Váš společník žije ve třech světech současně.
Nerozumím.
- Jen jsem vás musela varovat.
_Předpokládejme, že jsme se pohádali.
_Jestli jsi porazil mně místo toho,
_abych porazil já tebe,
_tak máš nutně pravdu a já se nutně mýlím?
_Kdybych já porazil tebe místo toho, abys ty porazil mě,
_tak mám já nutně pravdu
_a ty se nutně mýlíš?
_Má jeden z nás pravdu a ten druhý ne?
_Máme oba pravdu nebo
_se oba mýlíme?
_Když já ani ty nevíme odpověď,
_pak ostatní lidé budou muset být ještě víc ve tmě.
_Tesař Shi šel do Qi,
_a když se dostal do Crooked Shaft,
_uviděl u vesnické svatyně stát dub.
_Byl dostatečně široký, aby ukryl několik tisíc volů,
_jeho rozsah měřil okolo stovky,
_tyčící se nad kopci.
_Nejnižší větve byly 24 metrů nad zemí
_asi z tuctu z nich
_mohli být vyrobeny lodě.
_Bylo tam tolik turistů,
_že to místo vypadalo jako pouť,
_ale tesař se ani neohlédl, a bez zastavení
_šel svou cestou.
_Jeho učedník stál a zíral,
_po dlouhou dobu, a poté se rozeběhl za tesařem Shi
_a řekl:
_"Od té doby co jsem poprvé vzal do ruky sekeru a následoval Vás mistře,
_nikdy jsem neviděl tak krásné dřevo, jako je tohle.
_Ale Vy se ani neobtěžujete se podívat
_a jdete rovnou bez zastavení.
_Proč je to tak?"
_"Zapomeň to. Neříkej nic víc!"
_řekl tesař.
_"Je to zbytečný strom. Uděláš z něj lodě
_a ty se potopí, uděláš rakve a ty za chvíli schnijí,
_uděláš nádoby a ty se najednou rozbijí.
_Použiješ ho na dveře a potil by mízu jako borovice,
_použiješ ho na dopisy a červi by je sežrali.
_Není to dřevěný strom. Není tu nic, na co by se dal použít.
_Proto je tak starý."
_Poté co se tesař Shi vrátil domů,
_ve snech se mu objevil dub a řekl:
_"S čím mě to srovnáváš?
_Srovnáváš mě s těmi užitečnými stromi?
_Jabloně, hrušně, pomerančovníky, citrusy,
_zbytek ovocných stromů a keřů
_jakmile jejich ovoce dozraje, jsou utrženy
_a vystaveny zneužívání. Jejich velké větve jsou zlomeny,
_jejich malé větve jsou trhány.
_Jejich užitečnost jim zhoršuje život,
_a tak nemůžou dožít roky, které jim nebe dalo,
_ale jsou poraženi v průběhu cesty.
_Dávají si to za vinu, to tahání a trhání
_obyčejného davu.
_Je to stejné i s dalšími věcmi.
_Pokud jde o mě, dlouho jsem se snažil být
_k ničemu, a přestože jsem málem umřel, konečně jsem toho dosáhl.
_To se mi velmi hodí. Kdybych byl k něčemu užitečný,
_byl bych někdy takhle obrovský?
_Navíc ty a já jsme oba věci.
_Jaký to má smysl? Věci odsuzují věci?
_Ty neužitečný muž, který zemře,
_jak můžeš vědět, že jsem neužitečný strom?"