היפסטוס, אל הטכנולוגיה, עבד קשה על ההמצאה הכי גאונית שלו עד אז.
הוא יצר מערכת הגנה חדשה למלך מינוס,
שרצה פחות פולשים לממלכת האי שלו כרתים.
אבל שומרים אנושיים ונשקים רגילים לא הספיקו,
ולכן האל בעל החזון פיתח מגן חדש קשה להבסה.
באש הכבשנים שלו,
היפסטוס יצק את ההמצאה שלו בצורת איש ענק.
עשוי ברונזה מבריקה; בעל כוחות על אנושיים,
ומונע על ידי איכור, נוזל החיים של האלים,
האוטומטון הזה לא דמה לשום דבר שהיפסטוס יצק אי פעם לפני כן.
האל קרא ליצירה שלו תאלוס: הרובוט הראשון.
שלוש פעמים ביום, השומר מברונזה צעד סביב האי
וחיפש פולשים.
כשהוא זיהה ספינות מתקרבות לחוף,
הוא השליך סלעים אדירים למסלולן.
אם ניצול היה מגיע לחוף,
הוא היה מחמם את גוף המתכת שלו עד שהאדים כדי לרסק את הקרבן על חזהו.
תאלוס, יועד למלא את משימותיו יום אחרי יום, ללא שינוי.
אבל למרות ההתנהגות הרובוטית שלו,
הוא היה בעל חיים פנימיים שקרבנותיו לא יכלו לתאר.
ובמהרה,
הבהמה נתקל בספינת פולשים שתבדוק את יכולותיו.
הצוות המלוכלך של ג'ייסון מדאה והארגונאוטים
חזר מהמסע המוצלח שלהם כדי להביא את גיזת הזהב.
ההרפתקאה שלהם קיבלה הרבה תפניות חשוכות,
והמלחים העייפים היו נואשים לנוח בנמל בטוח.
הם שמעו סיפורים על קולוסוס הברונזה הבלתי ניתן להבסה של כרתים,
ושטו למפרץ מוגן.
אבל לפני שיכלו להשליך עוגן, תאלוס זיהה אותם.
בעוד הארגונאוטים נרתעו בפחד מהתקרבות האוטומטון,
המכשפה מדיאה זיהתה בורג מנצנץ על רגלו של הרובוט --
והעלתה תוכנית מחוכמת.
מדיאה הציעה לתאלוס עסקה:
היא טענה שהיא תוכל להפוך את תאלוס לבן אלמוות
בתמורה להסרת הבורג.
ההבטחה של מדיאה הדהדה עמוק בקרבו.
לא מודע לטבע המכאני שלו,
ואנושי מספיק לכמוה לחיי נצח, תאלוס הסכים.
בעוד מדיאה מלמלה כשפים, ג'ייסון הסיר את הבורג.
וכמו שמדיאה חשדה, הבורג היה נקודת חולשה בעיצוב של היפסטוס.
האיכור זרם החוצה כמו עופרת מותכת, וניקז את מקור הכוח מתאלוס.
הרובוט התמוטט בהתרסקות רועמת,
והארגונאוטים היו חופשיים להמשיך לביתם.
הסיפור הזה, שתועד לראשונה בערך ב 700 לפני הספירה,
מעלה כמה חרדות מוכרות בנוגע לבינה מלאכותית --
ואפילו מספק תוכנית עתיקה למדע הבדיוני.
אבל לפי היסטוריונים, רובוטים עתיקים היו יותר ממיתוסים.
עד המאה ה 4 לפני הספירה,
מהנדסים יוונים החלו ליצור אוטומטונים
כולל משרתים רובוטיים ודגמים מעופפים של ציפורים.
אף אחת מהיצירות האלו לא היתה מפורסמת כמו תאלוס,
שהופיע על מטבעות יווניים, ציורי אגרטלים, פרסקות ציבוריות,
ובהופעות תאטרליות.
אפילו לפני 2500 שנה,
היוונים החלו לחקור את הקו הלא ברור
בין אדם למכונה.
וכמו הרבה מיתוסים מודרניים בנוגע לבינה מלאכותית,
הסיפור על תאלוס נוגע באותה מידה לליבו הרובוטי כמו למוחו הרובוטי.
בתיאור כשלונו של תאלוס על אגרטל מהמאה החמישית לפני הספירה,
אמן אחד לכד את יאושו של האוטומטון במותו
עם דמעה מתגלגת במורד לחיו עשוית הברונזה.