Chris Anderson: Elon, care a fost visul nebun
care te-a făcut să înfrunți
industria auto construind o mașină 100% electrică?
Elon Musk: Era pe vremea studenției.
Analizam problemele ce vor afecta cel mai probabil
viitorul lumii, al umanității.
Cred că-i extrem de important să avem
transport și energie sustenabile.
Sustenabilitatea globală a energiei
e cea mai mare problemă ce trebuie rezolvată în acest secol,
independent de problemele de mediu.
De fapt, chiar dacă producerea de CO2 ar fi bună pentru mediu,
dat fiind că hidrocarburile se vor termina,
trebuie să găsim modalități sustenabile de operare.
CA: Majoritatea electricității din America
provine din arderea combustibililor fosili.
Cum poate o mașină alimentată electric rezolva problema?
EM: Exact. Răspunsul are două fațete.
Una, chiar dacă luăm același combustibil-sursă
și producem energie într-o centrală,
folosind curentul pentru mașinile electrice, ieșim mai bine.
De exemplu gazele naturale,
cea mai răspândită sursă de hidrocarburi pentru combustibili.
Dacă se ard într-o turbină de gaz
General Electric modernă,
randamentul e circa 60%.
Dacă același combustibil se pune într-o mașină cu motor de ardere internă,
randamentul e de circa 20%.
Explicația este că într-o centrală staționară
se pot folosi capacități mult mai mari,
voluminoase,
iar căldura rezultată
poate fi folosită la turbina pe aburi,
generându-se o sursă de curent secundară.
Prin urmare, chiar ținând cont de pierderile de transmisie,
folosind același combustibil-sursă, ieși cel puțin de două ori mai bine
dacă încarci electric o mașină de la o centrală electrică.
CA: Scara mare a procesului duce la randament.
EM: Da.
A doua este că oricum trebuie să avem mijloace sustenabile
de generare a energiei electrice.
Dat fiind că trebuie să rezolvăm generarea de electricitate sustenabil,
e logic că trebuie să avem mașini electrice
ca modalitate de transport.
CA: Avem aici niște videouri
cu asamblarea Tesla.
Putem să dăm drumul la primul video?
Ce inovații există la acest vehicul?
EM: Pentru a accelera realizarea transportului electric,
ar trebui să spun că
toate modalitățile de transport vor fi pe deplin electrice,
cu excepția rachetelor.
Nu putem ocoli a treia lege a lui Newton.
Întrebarea e: cum să accelerăm
realizarea transportului electric?
În cazul mașinilor, trebuie făcută
o mașină foarte eficientă,
înseamnând una extrem de ușoară.
Ce vedeți aici
e singurul model de mașină făcut complet din aluminiu
din America de Nord.
De fapt, am aplicat tehnica de design a rachetelor
pentru a face mașina ușoară în ciuda unor baterii foarte mari.
Are și cel mai scăzut coeficient aerodinamic de rezistență
dintre toate mașinile de aceste dimensiuni.
Deci consumul e foarte scăzut.
Are și cea mai avansată baterie de acumulatori
ceea ce-i dă o autonomie competitivă
de ordinul a 400 km.
CA: Bateria e foarte grea,
dar zici că per total iese bine –
corpul ușor și bateriile grele
pot da un randament spectaculos.
EM: Exact. Restul mașinii trebuie să fie foarte ușor
pentru a compensa greutatea bateriei.
E necesar un coeficient aerodinamic bun pentru autonomie ridicată.
De fapt, posesorii de Model S
se întrec între ei
pentru a obține cea mai îndelungată autonomie.
Cred că cineva a parcurs recent 670 km cu o singură încărcare.
CA: Bruno Bowden e aici, el a făcut asta,
a doborât recordul mondial. EM: Felicitări!
CA: Asta e vestea bună. Vestea proastă e că,
pentru a face asta, a trebuit să meargă constant cu 30 km/h
și a fost tras pe dreapta de polițiști. (Râsete)
EM: Poți conduce –
la o viteză de 100 km/h,
în condiții normale,
o autonomie de 400 km e rezonabilă.
CA: Să-i dăm drumul la al doilea filmuleț
cu Tesla în acțiune pe gheață.
Apropo, nu-i doar o remarcă ironică în New York Times.
Ce te surprinde cel mai mult în experiența
conducerii acestei mașini?
EM: Mașina electrică
are un răspuns incredibil.
Am vrut ca șoferul să simtă
că mintea îi este contopită cu mașina,
că e una cu mașina,
că accelerează și ia curbe în mod natural
ca și cum ar avea senzații extrasenzoriale.
Reușești cu mașina electrică datorită răspunsului bun.
Cu o mașină pe benzină, nu.
Cred că e o diferență majoră
pe care șoferul o poate experimenta doar făcând o cursă-test.
CA: E o mașină frumoasă dar scumpă.
Există vreun plan
să devină un vehicul de masă?
EM: Da. Țelul lui Tesla e să fie
un proces în trei pași.
Primul model a fost un vehicul scump cu volum mic,
al doilea, unul de preț și volum mediu,
iar al treilea unul de preț scăzut și de volum mare.
Suntem la pasul doi.
Roadster era o mașină de sport la 100.000 USD.
Apoi a apărut Model S pornind de la 50.000 USD.
Iar modelul de generația a treia,
lansat, sperăm, în trei-patru ani,
va costa 30.000 USD.
Când apare o tehnologie nouă,
în general e nevoie de trei versiuni majore
pentru a devini un produs de masă.
Cred că facem progrese în această direcție
și sunt convins că vom ajunge la asta.
CA: Acum, dacă faci o navetă scurtă,
poți merge dus-întors și s-o reîncarci acasă.
Nu există o rețea națională dezvoltată de stații de încărcare rapidă.
Crezi că se va realiza cu-adevărat
sau doar pe câteva rute principale?
EM: De fapt, există mai multe stații de încărcare
decât știe lumea
și la Tesla am realizat
tehnologia Supercharging
pe care o oferim gratis, pentru totdeauna,
la achiziționarea unui Model S.
E ceva ce poate mulți nu știu.
La ora actuală, California și Nevada sunt acoperite,
la fel și partea de coastă estică
de la Boston și D.C.
La sfârșitul acestui an, se va putea conduce
de la L.A. la New York
prin rețeaua Supercharger
ce încarcă de cinci ori mai repede decât orice altceva.
În principiu trebuie să existe un raport între intervalul de condus și cel de oprire
de circa șase, șapte la unu.
După trei ore de condus,
faci o pauză de 20 - 30 de minute
pentru că, în mod normal, așa se întâmplă.
Dacă pornești la 9 a.m.
pe la prânz te oprești să mănânci ceva,
te odihnești, bei o cafea și-ți continui drumul.
CA: Deci sugerați consumatorilor să oprească o oră ca să încărce mașina complet.
Nu vă așteptați să scăpați în 10 minute.
Stați o oră, dar vestea bună e
că veți ajuta planeta
și apropo, curentul e gratis. Nu costă nimic.
EM: De fapt, propunem consumatorilor
să se oprească 20-30 de minute, nu pentru o oră.
E mai bine să conduci 250 - 270 km
și să te oprești jumătate de oră,
după care să continui.
E ritmul natural al condusului.
CA: Bine. E una din laturile activității tale din domeniul energiei.
Lucrezi pentru compania solară SolarCity.
Ce este neobișnuit în asta?
EM: După cum am menționat,
deoarece trebuie să avem o producție de electricitate sustenabilă,
la fel și consumul,
sunt convins că mijlocul primar
de generare de curent va fi energia solară.
De fapt, e o fuziune indirectă.
Avem pe cer această centrală de fuziune gigantică, Soarele,
și trebuie doar să luăm o mică parte din această energie
pentru nevoile civilizației umane.
Ceea ce știu majoritatea oamenilor, dar nu-și dau seama că știu
e că deja lumea e aproape în întregime alimentată solar.
Dacă n-ar fi soarele, am fi o minge de gheață
la trei grade Kelvin,
Soarele alimentează întregul sistem de precipitații.
Întregul ecosistem terestru e alimentat solar.
CA: Dar într-un litru de benzină există
mii de ani de energie solară
comprimată într-un volum mic.
Deci e greu să aliniem acum cifrele în favoarea energiei solare,
să le facem să concureze, de pildă, cu gazele naturale,
gazele de șist. Cum vei face o afacere din asta?
EM: Sunt convins că energia solară
va bate totul, inclusiv gazele naturale.
(Aplauze) CA: Cum?
EM: De fapt, e o necesitate. Dacă nu se întâmplă, avem o mare problemă.
CA: Dar dacă nu vindeți panourile solare, ce faceți?
Ce faceți?
EM: Nu, le vindem. Se poate cumpăra un sistem solar
sau se poate lua în leasing.
Majoritatea optează pentru leasing.
În cazul energiei solare
nu trebuie stocat nimic și nu există costuri operaționale,
deci, odată făcută instalația, e acolo.
Funcționează decenii, probabil un secol.
Deci e importantă reducerea costurilor
instalării inițiale
și apoi reducerea ratei.
Aceștia sunt cei doi factori ce determină costul energiei solare.
Am făcut progrese uriașe în acest sens,
de aceea sunt convins că vom bate gazele naturale.
CA: Deci, propunerea ta către consumatori este
să nu plătească atât de mult în avans.
EM: Zero. CA: Zero avans.
Vă vom instala panourile pe acoperiș.
Veți plăti apoi... Pe câți ani se face de obicei leasingul?
EM: De obicei, pe 20 de ani,
dar perioada, după cum ai sugerat, este flexibilă.
Nu investești nimic în avans, iar factura scade.
E un târg bun.
CA: Pare a fi un câștig pentru consumator.
Niciun risc, plătești lunar mai puțin decât acum.
Atunci, pentru voi visul e...
Adică, cine e proprietarul pe termen lung al electricității produse de panouri?
Ce câștig aveți voi, compania?
EM: În principiu,
SolarCity primește o sumă de la,
să zicem, o companie sau o bancă,
Google e unul din principalii noștri parteneri în asta.
Capitalul investit de ei se va returna.
Cu acest capital, SolarCity cumpără și instalează panoul pe acoperiș
și apoi taxează persoana sau firma
cu o sumă lunară de leasing, sumă mai mică decât factura de energie.
CA: Dar voi beneficiați pe termen lung de această energie.
Cumva se realizează un tip nou de utilitate publică de distribuție.
EM: Exact. Devine
o gigantică utilitate publică de distribuție.
Cred că e lucru bun pentru că utilitățile
au deținut monopol, oamenii nu aveau de ales.
E pentru prima dată
când există competiție pentru acest monopol,
utilitățile erau doar ale celor
care dețineau liniile de distribuție, dar acum panourile sunt pe acoperiș.
Eu zic că e foarte stimulator
pentru locatari și firme.
CA: Și chiar prefigurezi un viitor
în care majoritatea electricității din America,
în 10-20 de ani sau încă în timpul vieții tale, să fie generată de energia solară?
EM: Cred cu tărie că energia solară va fi cel puțin o pluralitate pentru energie
și cel mai probabil cea mai răspândită.
Zic că va fi o pluralitate în mai puțin de 20 de ani.
Am pariat pe asta cu cineva – CA: Definiția pluralității?
EM: Energia solară să fie cea mai răspândită dintre toate sursele.
CA: Aha. Și cu cine ai pariat?
EM: Cu un prieten care va rămâne anonim.
CA: Rămâne între noi. (Râsete)
EM: Am făcut acest pariu, cred, acum doi, trei ani,
deci, în circa 18 ani,
cred că vom aveam mai multă energie solară decât din orice altă sursă.
CA: Bine, să ne întoarcem atunci la un alt pariu al tău,
cu tine însuți, cred, un pariu cam nebunesc.
Ai făcut ceva bani din vânzarea PayPal.
Te-ai hotărât să faci o companie pentru cucerirea spațiului cosmic.
De ce să faci una ca asta?
(Râsete)
EM: Am fost frecvent întrebat.
Oamenii ziceau: „Ai auzit bancul cu tipul
care a făcut o mică avere în industria aeronautică?”
Clar: „A început cu o avere mare” e poanta.
Iar eu le zic: „Încerc să găsesc
cea mai rapidă modalitate de a transforma o avere mare într-una mică”.
Se uită parcă zicându-și: „Vorbește serios?”
CA: Și, ciudat, vorbeai serios. Ce s-a întâmplat?
EM: A fost la limită. Aproape că n-a ieșit cum trebuia.
Eram foarte aproape de faliment,
dar am reușit să trecem peste acel punct din 2008.
Țelul lui SpaceX e de a duce mai departe tehnologia rachetelor,
în special de a rezolva o problemă
pe care o consider vitală
pentru ca umanitatea să devină o civilizație care călătorește în spațiu:
o rachetă reutilizabilă în mod rapid și total.
CA: Va deveni umanitatea o civilizație care călătorește în spațiu?
A fost un vis de-al tău de la o vârstă fragedă?
Ai visat despre Marte și mai departe?
EM: Am construit rachete când eram copil,
dar nu credeam că mă voi implica în asta.
A fost mai mult o viziune
despre ce ar trebui să se întâmple
ca să avem un viitor entuziast și stimulativ.
Și cred că e o diferență fundamentală,
dacă privim în viitor,
între o umanitate ce poate călători în spațiu,
poate explora stelele, e pe mai multe planete
ceea ce cred că este fascinant,
comparativ cu una în care suntem legați de Pământ pentru totdeauna,
până la o eventuală extincție.
CA: Ai reușit să reduci prețul de construcție a rachetei
cu 75%, depinzând cum calculezi.
Cum ai făcut asta?
NASA face asta de ani de zile. Cum ai făcut tu asta?
EM: Prin îmbunătățirea semnificativă
a tehnologiei structurii mecanice, a motoarelor,
a echipamentului electronic și a operației de lansare.
E o listă lungă de inovații
cu care am venit,
listă care-i un pic dificil de dezvăluit în acest discurs, dar...
CA: Și nu în ultimul rând datorită faptului că ați putea fi copiați, nu?
Nu ați patentat încă. Foarte interesant.
EM: Nu, nu patentăm. CA: Nu patentați pentru că ziceți
că e mai periculos să patentați decât să nu o faceți.
EM: Cei care ne concurează sunt, în primul rând, guverne naționale,
impunerea acestor patente e discutabilă. (Râsete) (Aplauze)
CA: Foarte interesant.
Dar marea inovație urmează.
La asta lucrați acum. Spune-ne ceva despre asta.
EM: Da, deci mare a inovație...
CA: De fapt, hai să dăm drumul la video și poți să ne explici ce se întâmplă.
EM: Absolut. Problema actuală cu rachetele
e că sunt nerecuperabile.
Toate rachetele de azi sunt în totalitate nerecuperabile.
Naveta spațială a fost o încercare de rachetă reutilizabilă,
dar chiar și rezervorul principal al navetei era aruncat de fiecare dată,
iar părțile reutilizabile
necesitau o muncă de recondiționare pentru zbor, de 9 luni a unei echipe de 10.000 de persoane.
Naveta spațială a ajuns să coste un miliard de dolari pentru fiecare zbor.
Sigur că treburile nu au mers bine pentru...
CA: Ce s-a întâmplat acolo? A aterizat ceva?
EM: Da. E important ca părțile rachetei
să poată reveni la punctul de lansare
și să poată fi relansate într-un interval de câteva ore.
CA: Uau. Rachete refolosibile. EM: Da. (Aplauze)
Ceea ce nu știu mulți
în ce privește combustibilul propulsor, costul e foarte redus.
E cam cât la un avion cu reacție.
Combustibilul e 0.3%
din costul total al rachetei.
Se poate atinge
o îmbunătățire de circa 100 de ori a costului zborului în spațiu,
prin refolosirea eficientă a rachetei.
De aceea e atât de important.
În afară de rachetă,
orice mijloc de transport utilizat: avion, tren, automobil,
bicicletă, cal, e reutilizabil. Dar nu și rachetele.
Deci trebuie rezolvată problema pentru a deveni o civilizație care călătorește în spațiu.
CA: M-ai întrebat mai devreme
cât ar fi de popular să călătorim pe vase de croazieră,
dacă vasele ar trebui arse după fiecare croazieră. EM: Unele ar fi cu siguranță foarte problematice.
CA: Cu siguranță ar fi mai scumpe.
Deci asta e o tehnologie radicală
care face loc visului tău de a lua umanitatea,
la un moment dat, spre Marte în masă.
Ai vrea să vezi o colonie pe Marte.
EM: Da, exact. SpaceX sau o combinație
de companii și guverne trebuie să facă pași
în direcția unei vieți multi-planetare,
stabilirii unei baze pe o altă planetă,
pe Marte, aceasta fiind singura opțiune realistă,
și apoi a dezvoltării acestei baze
până ajungem într-adevăr o specie multi-planetară.
CA: Deci, cum concepi ideea de a refolosi?
Am văzut doar un video de simulare.
În ce stadiu sunteți?
EM: Recent am făcut un pas mare înainte
cu ceea ce numim Grasshopper Test Project,
prin care testăm partea de aterizare verticală,
partea finală a zborului care-i destul de dificilă.
Am obținut unele rezultate bune.
CA: Le putem vedea? EM: Da.
Ca să sugerăm raportul
am îmbrăcat un cowboy ca pe Johnny Cash
și am fixat manechinul în rachetă. (Râsete)
CA: Bine, să vedem videoul
pentru că, dacă vă gândiți bine, e uluitor.
N-ați mai văzut așa ceva. Racheta e lansată și apoi...
EM: Da, această rachetă e cam de mărimea
unei clădiri cu 12 etaje.
(Lansarea rachetei)
Acum plutește la 40 de metri,
ajustându-și constant
unghiul, gradul abaterii motorului principal
și menținându-și plutirea cu propulsoare pe gaz de cărbune.
CA: Ce tare! (Aplauze)
Elon, cum ai reușit toate astea?
Aceste proiecte – Paypal, SolarCity,
Tesla, SpaceX, sunt atât de spectaculos diferite,
proiecte de proporții atât de ambițioase.
Cum poate fi un om
atât de inovativ?
Ce-i cu tine?
EM: De fapt, nu știu.
Nu am un răspuns satisfăcător.
Muncesc mult, chiar mult.
CA: Eu am o teorie. EM: OK. Bine.
CA: Teoria mea e
că poți gândi la o proiectare la nivel de sistem
ce reunește proiectare, tehnologie și afacere,
ca şi cum TED ar fi fost TBD, design, tehnologie și business,
într-un singur pachet,
să le sintetizezi cum puțini reușesc și
– elementul cheie – ești al naibii de încrezător
în acest pachet compact, încât îți asumi riscuri nebunești.
Îți investești toată averea în asta și se pare că ai reușit de mai multe ori.
Aproape nimeni nu poate face așa ceva.
Putem avea ceva din această rețetă secretă?
O putem aplica în sistemul nostru educațional? Se poate învăța de la tine?
E cu totul extraordinar ce ai făcut.
EM: Mulțumesc. Vă mulțumesc.
Cred că există un cadru bun al gândirii.
E fizica. Genul raționamentului după primul principiu.
În general,
descompunem totul în adevărurile fundamentale
și raționăm pornind de aici
și nu prin analogie.
Mai tot timpul trecem prin viață
raționând prin analogie,
ceea ce înseamnă, în esență, copierea celorlalți, cu mici variațiuni.
Și trebuie să facem asta.
Altfel, psihic, n-am putea face față.
Dar când vrei să faci ceva nou,
trebuie să aplici abordarea fizicii.
Fizica prefigurează cum să descoperim lucruri noi
contraintuitive, cum ar fi mecanica cuantică.
E cu-adevărat contraintuitiv.
Cred, deci, că e important.
Apoi trebuie să fii atent la feedback-ul negativ
și să-l soliciți, mai ales de la prieteni.
Poate părea un sfat simplu,
dar aproape nimeni nu face asta,
cu toate că ajută incredibil de mult.
CA: Băieți și fete care ne urmăriți, studiați fizica!
Învățați de la acest om!
Elon Musk, mi-aș dori să avem o zi întreagă. Mulțumesc mult că ai venit la TED.
EM: Mulțumesc. CA: A fost incredibil.
Uită-te la asta! (Aplauze)
Mă plec în fața ta. Ai fost fantastic.
Mulțumesc mult.