כריס אנדרסון: אילון, איזה מין חלום מטורף
נדרש כדי לשכנע אותך לחשוב לנסות
להתמודד מול תעשיית המכוניות ולבנות מכונית חשמלית לגמרי?
אילון מאסק: זה התחיל כשהייתי באוניברסיטה.
חשבתי לעצמי, מהן הבעיות שהכי סביר שישפיעו
על עתיד העולם או על עתיד האנושות?
לדעתי חשוב ביותר שתהיה לנו תחבורה בת-קיימא
ותעשיית אנרגיה בת-קיימא.
בעיה כוללת כזו, של אנרגיה בת-קיימא
היא הבעיה הגדולה ביותר שעלינו לפתור במאה הנוכחית,
ללא תלות בדאגות הסביבתיות.
למעשה, אפילו אם הפקת פחמן דו-חמצני היתה טובה לסביבה,
הרי בהינתן שעומדים להיגמר לנו הפחמימנים,
עלינו למצוא אמצעי תפעול ברי-קיימא כלשהם.
כ"א: רוב החשמל באמריקה מגיע
משריפת דלקי מאובנים.
איך תועיל כאן מכונית חשמלית שתתחבר לחשמל הזה?
א"מ: ובכן, יש שני חלקים בתשובה לכך.
האחד הוא, שגם אם אתה לוקח דלק מאותו המקור,
ומפיק חשמל בתחנת כוח,
ומשתמש בו לטעינת רכב חשמלי, זה בכל זאת טוב יותר.
אם תיקח, נניח, גז טבעי,
שהוא מקור הדלק הפחמימני הנפוץ ביותר,
אם אתה שורף אותו
בטורבינת גז טבעי מודרנית של "ג'נרל אלקטריק",
אתה מקבל כ-60% ניצולת.
אם תכניס את אותו דלק למכונית בעלת מנוע בעירה פנימית,
תקבל כ-20% ניצולת.
והסיבה היא, שבתחנת הכוח הנייחת,
אתה יכול להחזיק משהו ששוקל הרבה יותר,
בעל נפח גדול יותר,
ואתה יכול לקחת את חום הלוואי ,
להפעיל בו טורבינת קיטור וליצור
מקור-כוח משני.
אז למעשה, גם אחרי שחישבת את החום שאובד בהמרה לאנרגיה וכו',
גם אם אתה משתמש באותו דלק, מצבך טוב לפחות כפליים
אם אתה מטעין בעזרתו רכב חשמלי, מאשר כשאתה שורף אותו בתחנת כוח.
כ"א: הגודל נותן ניצולת.
א"מ: נכון מאד.
והנקודה השניה היא שאנו זקוקים לאמצעים ברי-קיימא
להפקת כוח בכל מקרה, להפקת חשמל.
אז בהינתן שעלינו לפתור את הבעיה של הפקת חשמל בת-קיימא,
ההגיון אומר שאנו זקוקים למכוניות חשמליות
כאמצעי תעבורה.
כ"א: יש לנו כאן סרטון
של הרכבת ה"טסלה",
ואם אקרין את הסרטון הראשון--
מה חדשני בתהליך זה ברכב הזה?
א"מ: בטח. כדי להאיץ את חדירת התעבורה החשמלית,
ועלי לומר שאני חושב, בעצם,
שכל צורות התעבורה צריכות להיעשות חשמליות לגמרי
כשטילים הם היוצא מכלל, למרבה האירוניה.
פשוט אי-אפשר לעקוף את החוק השלישי של ניוטון.
השאלה היא איך להאיץ
את חדירת התעבורה החשמלית,
וכדי להשיג זאת במכוניות, צריך להמציא
מכונית מאד יעילה מבחינת ניצול האנרגיה,
וזה אומר לבנות אותה כך שתהיה קלה ביותר,
ומה שאתה רואה כאן
הוא הרכב היחיד בעל גוף ושילדה מאלומיניום בלבד
שמיוצר בצפון אמריקה.
למעשה השתמשנו בהמון טכניקות של תכנון טילים
כדי לבנות מכונית קלה, למרות שיש לה מארז סוללות גדול מאד.
והיא גם בעלת מקדם הגרר הנמוך ביותר
מכל מכונית בגודל שלה.
וכתוצאה מכך, צריכת האנרגיה שלה נמוך ביותר,
ויש לה מארז הסוללות המתקדם ביותר,
וזה מה שמעניק לה טווח נסיעה בר-תחרות,
כשלמעשה זה בסדר-גודל של 400 קילומטרים.
כ"א: כוונתי שמארזי הסוללות האלה כבדים להפליא,
אבל לדעתך, הסיכום הכללי מוצלח
הודות לשילוב מחוכם בין גוף קל וסוללה כבדה,
אתה עדיין משיג ניצולת מדהימה.
א"מ: בדיוק. שאר המכונית צריך להיות קל מאד
כדי לפצות על המסה של המארז,
ונחוץ גם מקדם גרר נמוך כדי לקבל טווח נסיעה טוב.
למעשה, הלקוחות שקנו את דגם "אס"
מתחרים ביניהם בערך
מי ישיג את הטווח הגדול ביותר.
אני חושב שמישהו השיג לאחרונה 675 ק"מ מטעינה יחידה.
כ"א: ברונו באודן, שנמצא כאן איתנו, הוא שעשה זאת.
שבר את השיא העולמי. א"מ: כל הכבוד.
כ"א: אלה היו הבשורות הטובות. הבשורות הרעות היו
שכדי לעשות זאת, הוא נהג במהירות קבועה של 30 קמ"ש
והמשטרה הורידה אותו מהכביש. [צחוק]
א"מ: אבל אין ספק שאתה יכול לנסוע--
אם אתה נוסע במהירות 100 קמ"ש,
בתנאים נורמליים,
הרי ש-400 ק"מ הוא מספר סביר.
כ"א: בוא נקרין את הסרטון השני
שמראה את ה"טסלה" בפעולה על גבי קרח.
לא עניין גדול בעיני ה"ניו-יורק טיימס", אגב.
מה הדבר הכי מפתיע בחוויה
של הנהיגה במכונית הזו?
א"מ: כשבונים מכונית חשמלית
ההיענות של הרכב היא ממש מדהימה.
אז רצינו באמת לתת לאנשים תחושה
כאילו המוח שלהם מתמזג עם זה של המכונית,
אתה פשוט מרגיש שאתה מתאחד עם המכונית,
וכשאתה מסתובב בפניות ומאיץ, זה פשוט קורה,
כאילו שלרכב יש תפיסה על-חושית.
אפשר לעשות זאת עם מכונית חשמלית בגלל כושר ההיענות שלה.
אי-אפשר לעשות את זה עם מכונית בנזין.
אני חושב שזהו באמת הבדל מהותי,
ואנשים זוכים לחוות את זה רק בנסיעת מבחן.
כ"א: זאת מכונית יפהפיה, אבל יקרה.
האם יש איזו מפת-דרכים למצב שהיא תהפוך
לרכב בשיווק המוני?
א"מ: כן. המטרה של ה"טסלה" היתה תמיד
להוות תהליך בן 3 שלבים,
כשגירסא 1 היתה מכונית יקרה וקטנה,
גירסה 2 היא מכונית במחיר בינוני ובנפח בינוני,
וגירסה 3 תהיה זולה ועם נפח גדול.
אז כרגע אנו בשלב 2.
היתה לנו מכונית ספורט ב-100,000 דולר, ה"רודסטר",
אחריה היה דגם "אס", שמתחיל סביב ה-50,000 דולר.
ומכונית הדור השלישי שלנו, שאנו מקווים
שתצא תוך 3 או 4 שנים,
תהיה מכונית ב-30,000 דולר.
אבל תמיד כשיש טכנולוגיה חדשה באמת,
זה בד"כ דורש בערך שלוש גירסאות עיקריות
כדי להפוך למוצר מבוקש לשיווק המוני.
כך שנראה לי שאנו מתקדמים בכיוון הזה,
ואני בטוח שנגיע לשם.
כ"א: כרגע, אם יש לך נסיעה קצרה,
אתה יכול לנהוג, אתה יכול לחזור, אתה יכול להטעין אותה בבית.
אין רשת-ענק ארצית של תחנות טעינה מהירה.
האם אתה באמת רואה את זה באופק,
או שזה יהיה רק בכמה כבישים ראשיים?
א"מ: יש למעשה הרבה יותר תחנות טעינה
ממה שאנשים חושבים,
וב"טסלה" פיתחנו משהו
שקרוי "טכנולוגיית טעינה מהירה",
ואנו מציעים אותה למי שקונה את דגם "אס",
בחינם ולנצח.
אז זה משהו שאולי לא רבים יודעים.
למעשה כבר כיסינו את קליפורניה ואת נבאדה,
ואת החוף המזרחי
מבוסטון ועד הבירה.
עד סוף השנה נוכל לנהוג
מלוס-אנג'לס ועד ניו-יורק
רק בעזרת רשת הטעינה המהירה,
שמטעינה פי 5 מהר מכל דבר אחר.
והעיקר הוא להגיע ליחס נהיגה-עצירה,
זמני עצירה, של 6 או 7.
כך שאם אתה נוהג במשך 3 שעות,
כדאי שתעצור ל-20-30 דקות,
שזה זמן העצירה הנורמלי.
אז אם אתה יוצא לדרך בתשע בבוקר,
בצהריים אתה רוצה לעצור כדי לאכול משהו,
ללכת לשירותים, לשתות קפה, ואז להמשיך.
כ"א: אז ההצעה שלך לצרכן היא, שטעינה מלאה עשויה להימשך שעה.
אז זה רגיל-- אל תצפה לצאת לדרך תוך 10 דקות.
חכה שעה, אבל הבשורות הטובות הן,
שאתה עוזר להציל את כוכב הלכת,
וחוץ מזה, החשמל הוא בחינם. אתה לא משלם כלום.
א"מ: למעשה, מה שאנו מצפים זה שרוב האנשים
יעצרו למשך 20-30 דקות, ולא שעה.
ובאמת כדאי יותר לנהוג 260-270 ק"מ
ואז לעצור לחצי שעה
ולהמשיך בנהיגה.
זהו קצב הנסיעה הנורמלי.
כ"א: בסדר. אז זהו מיתר אחד בקשת האנרגיה שלך.
עבדת גם על חברת "סולאר-סיטי" לאנרגיה סולארית.
מה יוצא-דופן בזה?
א"מ: כפי שהזכרתי קודם,
אנו זקוקים גם לייצור בר-קיימא של חשמל,
ולא רק לצריכה כזו.
אז אני בטוח למדי שהאמצעי העיקרי
להפקת חשמל יהיה סולארי.
כלומר, זה למעשה ביקוע עקיף. זה מה שזה.
יש לנו כור גרעיני ענק בשמיים המכונה "שמש",
ואנו צריכים רק להתחבר קצת לאנרגיה הזו
לצרכי הציוויליזציה האנושית.
מה שרוב האנשים יודעים אבל לא מודעים לכך,
הוא שהעולם כולו ממילא מופעל בכוח השמש.
אילולא השמש, היינו כדור קרח קפוא
במינוס 270 מעלות צלזיוס,
והשמש גם מניעה את כל מערכת המשקעים.
כל המערכת האקולוגית מונעת בכוח השמש.
כ"א: אבל בגלון אחד של בנזין יש לך
למעשה אלפי שנות כוח סולארי
דחוסים בחלל קטן,
אז קשה למצוא במספרים יתרון לטובת הכוח הסולארי,
ובקושי אפשר להתחרות, למשל, עם הגז הטבעי,
דלק מפצלי-פחם. איך בונים על זה עסק?
א"מ: אני דווקא בטוח שהחשמל הסולארי
ינצח את כל היתר בקלות. כולל את הגז הטבעי.
[מחיאות כפיים] כ"א: איך?
א"מ: זה חייב לקרות, אחרת אנו בצרות צרורות.
כ"א: אבל אתה לא מוכר לצרכנים קולטים סולאריים.
מה אתה עושה?
א"מ: לא. אני דווקא כן מוכר. אתה יכול לקנות מערכת סולארית
או לשכור מערכת סולארית.
רוב האנשים בוחרים לשכור.
והעניין עם חשמל סולארי הוא
שהוא לא תלוי במלאי ואין לו עלויות תפעול,
אז מרגע שהמערכת מותקנת, היא פשוט נמצאת שם.
זה עובד במשך עשרות שנים. זה ודאי יעבוד מאה שנה.
לכן, הדבר המרכזי שיש לעשות הוא לגרום לכך שהמחיר
של ההתקנה הראשונית יהיה נמוך,
ואז להוריד את מחיר המימון,
כי אלה שני הגורמים שמאחורי מחיר החשמל הסולארי.
ויש לנו התקדמות עצומה בכיוון הזה,
זו הסיבה שאני בטוח שננצח את הגז הטבעי.
כ"א: אז כרגע, ההצעה שלך לצרכנים היא
אל תשלמו כל-כך הרבה מראש.
א"מ: אפס. כ"א: שלמו מראש אפס.
אנו נתקין לכם קולטים סולאריים על הגג.
ואחר כך תשלמו... מה אורכה של תקופת שכירות טיפוסית?
א"מ: השכירות היא בד"כ ל-20 שנה,
אבל הצעת הערך, מכיוון שאתה קצת רומז לכך, די פשוטה וברורה.
אין מקדמות, וחשבון החשמל שלך יורד.
עיסקה לא רעה.
כ"א: זה נראה כיתרון לצרכן
אין סיכונים, והוא משלם פחות ממה שעכשיו.
אז מבחינתך, החלום כאן הוא--
כלומר, מי הבעלים של החשמל שמגיע מהקולטים האלה בטווח הארוך?
איך אתם, החברה, מרוויחים?
א"מ: עקרונית,
"סולאר-סיטי" מגייסת הון
למשל, מחברה או מבנק מסוימים.
"גוגל" היא אחת השותפות הגדולות שלנו בזה.
ויש להן תשואה מיוחלת על ההון.
בעזרת ההון הזה, "סולאר-סיטי" רוכשת ומתקינה את הקולט על הגג
ואז מחייבת את בעל הבית או את בעל העסק
בתשלום שכירות חודשי, שנמוך מחשבון החשמל.
כ"א: אבל אתה עצמך מקבל רווח מסחרי ארוך-טווח מהחשמל הזה.
אתה כאילו בונה סוג חדש של שירות חשמל מבוזר.
א"מ: בדיוק. וזה מסתכם
בשירות חשמל מבוזר במימדי ענק.
אני חושב שזה טוב, כי לחברות החשמל
היה מין מונופול, ולאנשים לא היתה אפשרות בחירה.
אז למעשה זו הפעם הראשונה
שיש תחרות נגד המונופול הזה,
כי חברות החשמל היו היחידות
שקווי חלוקת החשמל היו בבעלותן, אך כעת זה על הגג שלך.
אז אני חושב שזה למעשה מעצים
את בעלי הבתים והעסקים.
כ"א: ואתה באמת רואה עתיד
שבו רוב החשמל באמריקה,
תוך עשור או שניים, או כבר בימי חייך, יהיה סולארי?
א"מ: אני בטוח מאד שהחשמל הסולארי יהיה מקור כוח נפוץ מאד
וסביר מאד שהגדול ביותר,
ואני צופה שהוא יהיה נפוץ תוך פחות מ-20 שנה.
התערבתי עם מישהו-- כ"א: איך אתה מגדיר "נפוץ"?
א"מ: יותר חשמל סולארי מאשר מכל מקור אחר.
כ"א: אה. עם מי התערבת?
א"מ: עם חבר אחד, והוא יישאר אלמוני.
כ"א: רק בינינו. [צחוק]
א"מ: התערבתי, נראה לי, לפני שנתיים-שלוש,
שבערך תוך 18 שנה,
נראה לדעתי יותר חשמל סולארי מאשר מכל מקור אחר.
כ"א: טוב. בוא נחזור להתערבות אחרת שעשית
עם עצמך, נראה לי, מין התערבות מטורפת.
הרווחת קצת כסף מהמכירה של "פיי פאל".
החלטת לבנות חברת חלל.
למה לעזאזל לעשות דבר כזה?
[צחוק]
א"מ: מרבים לשאול אותי את זה. זה נכון.
אנשים אומרים, "שמעת את הבדיחה על הבחור ההוא
שעשה הון קטן בתעשיית החלל?"
וכמובן ש"הוא התחיל עם הון גדול" היא שורת המחץ.
אז אני עונה להם שניסיתי למצוא
את הדרך המהירה ביותר להפוך הון גדול להון קטן.
והם מסתכלים עלי... "הוא רציני?"
כ"א: ובאופן מוזר, היית רציני. אז מה קרה?
א"מ: זה היה גבולי מאד. זה כמעט ולא הצליח.
היינו קרובים מאד לכשלון,
אבל הצלחנו לעבור את השלב הזה ב-2008.
המטרה של "ספייס אקס" היא לשפר את טכנולוגיית הטילים,
ובמיוחד לפצח בעיה
שלדעתי היא חיונית
כדי שהאנושות תהפוך לציוויליזציה שנוסעת בחלל,
שהיא להשמיש שוב טילים במהירות ובצורה מלאה.
כ"א: האם האנושות תהפוך לציוויליזציה שנוסעת בחלל?
אז זה היה חלום שלך, במובן מסוים, מגיל צעיר?
חלמת על מאדים ומעבר לו?
א"מ: באמת בניתי טילים כשהייתי ילד,
אבל לא חשבתי שאהיה מעורב בזה.
זה היה יותר מנקודת המבט
של מהם הדברים שצריכים לקרות
כדי שהעתיד יהיה מרגש ומעודד השראה?
ואני באמת חושב שיש הבדל יסודי,
אם אתה מביט אל העתיד,
בין האנושות כציוויליזציה שנוסעת בחלל,
שיוצאת ומגלה את הכוכבים וחיה במספר כוכבי לכת.
ואני חושב שזה ממש מלהיב,
בהשוואה למצב שבו אנו מוגבלים לנצח לתחומי כדור הארץ
עד שיתרחש איזה אירוע הכחדה סופי.
כ"א: אז איכשהו הורדת את מחיר בניית
טיל ב-75%, לפי איך שאתה מחשב את זה.
איך בכלל עשית את זה?
נאס"א נמצאת בעסק הזה כבר שנים. איך עשית את זה?
א"מ: היתה לנו התקדמות רצינית
מבחינת הטכנולוגיה של השלדה, המנועים,
האלקטרוניקה ותפעול השיגור.
יש רשימה ארוכה של חידושים
שהכנסנו שם
ושקצת קשה להסבירם בשיחה הזו, אבל--
כ"א: וגם בגלל שיעתיקו ממך, נכון?
לא הגנת בפטנט על הדברים האלה. זה מאד מעניין בעיני.
א"מ: לא, לא הגנו בפטנט. כ"א: לא הגנתם כי חשבתם
שיותר מסוכן להגן עליהם בפטנט מאשר לא.
א"מ: מאחר שהמתחרות העיקריות שלנו הן ממשלות,
אפשרות האכיפה של הפטנטים מוטלת בספק [צחוק] [מחיאות כפיים]
כ"א: זה מאד מאד מעניין.
אבל החידוש הגדול עדיין לפנינו,
ואתה עובד על זה כרגע. ספר לנו על זה.
א"מ: טוב, החידוש הגדול--
כ"א: בעצם, הבה נקרין את הסרטון ותוכל להסביר במהלכו מה קורה בו.
א"מ: בהחלט. העניין עם טילים הוא
שהם כולם חד-פעמיים
כל הטילים שטסים היום הם לגמרי כאלה.
מעבורת החלל היתה נסיון לבנות טיל לשימוש חוזר,
אבל אפילו המיכל הראשי של המעבורת הושלך בתום כל שימוש,
והחלקים השמישים
נזקקו לעבודת שיפוץ של 10,000 איש במשך 9 חודשים כדי שיהיו כשירים לטיסה.
אז בסופו של דבר מעבורת החלל עלתה מיליארד דולר לטיסה.
ברור שזה לא עובד הכי טוב ב--
כ"א: מה קרה שם כרגע? ראינו משהו נוחת?
א"מ: נכון מאד. חשוב ששלבי הטיל
יוכלו לחזור, יוכלו לשוב אל אתר השיגור
ולהיות מוכנים לשיגור נוסף תוך כמה שעות.
כ"א: וואו. טילים לשימוש מחודש. א"מ: כן. [מחיאות כפיים]
מה שרוב האנשים לא מבינים,
הוא שעלות הדלק, החומר ההודף, היא נמוכה מאד.
זה די כמו במטוס סילון.
עלות החומר ההודף היא 0.3%
ממחיר הטיל.
ולכן אפשר להשיג, נניח,
שיפור של בערך פי 100 כל מצב במחיר הטיסות לחלל
אם עושים בטיל שוב שימוש יעיל.
לכן זה כה חשוב.
כל שיטת תעבורה בה אנו משתמשים,
מטוסים, רכבות, מכוניות, אופניים, סוסים,
ניתנים לשימוש מחדש. רק לא טילים.
אז עלינו לפתור את הבעיה הזו כדי להפוך לציוויליזציה שנוסעת בחלל.
כ"א: שאלת אותי קודם שאלה:
מה תהיה הפופולריות של הפלגה לשיט
אם אח"כ היה הכרח לשרוף את הספינה. א"מ: ברור שסוגי שיט מסוימים הם מאד בעייתיים.
כ"א: ובהחלט יותר יקרים.
אז זו טכנולוגיה שיכולה בהחלט להפר את הסטטוס קוו.
ולדעתי, בכוחה לסלול את הדרך להגשמת חלומך,
לקחת בשלב מסוים את האנושות באופן המוני אל המאדים.
אתה רוצה לראות מושבה על מאדים.
א"מ: כן. בדיוק. "ספייס אקס", או שילוב כלשהו
של חברות וממשלות, צריך להתקדם
בכיוון של הפיכת החיים לרב-כוכביים,
להקמת בסיס על כוכב-לכת אחר,
על מאדים-- בתור האופציה המציאותית היחידה--
ולהמשיך מהבסיס הזה הלאה,
עד שנהפוך למין רב-כוכבי אמיתי.
כ"א: אז ההתקדמות בתחום ה"הבה נשמיש זאת",
איך זה מתקדם? זה היה רק סרטון סימולציה.
איך זה מתקדם?
א"מ: למעשה היתה לנו התקדמות טובה מאד לאחרונה
עם משהו שאנו מכנים "מיזם מבחן החרגול",
שבו אנו בוחנים את שלב הנחיתה האנכית של הטיסה,
שהוא החלק הסופי והרגיש למדי.
היו לנו כמה בדיקות מוצלחות.
כ"א: אפשר לראות אותן? א"מ: כן.
זה רק כדי לתת קנה-מידה.
הלבשנו איזה קאובוי כמו ג'וני קאש
והברגנו את הבובה אל הטיל. [צחוק]
כ"א: בסדר. אז בואו נראה את הסרטון,
כי זה די מדהים, כשחושבים על זה.
עוד לא ראיתם דבר כזה. טיל ממריא, ואז--
א"מ: כן, הטיל הוא בערך בגודל
של בניין בן 12 קומות.
[שיגור טיל]
כעת הוא מרחף בגובה 40 מטרים,
ומכוונן ללא הרף
את הזווית, את העלרוד והסבסוב של המנוע הראשי,
והוא שומר על גלגול בעזרת מדחפי גז פחם.
כ"א: כמה מגניב, נכון? [מחיאות כפיים]
אילון, איך עשית את זה?
המיזמים האלה הם כל-כך-- "פיי פאל", "סולאר-סיטי",
"טסלה", "ספייס אקס", כל-כך שונים להדהים אלה מאלה,
אלה מיזמים שאפתניים ענקיים.
איך לעזאזל אדם אחד
יכול להיות חדשני כל-כך?
מה יש בך?
א"מ: אין לי מושג, באמת.
אין לי תשובה טובה בשבילך.
אני עובד הרבה, באמת הרבה.
כ"א: יש לי תיאוריה. א"מ: בסדר. נשמע.
כ"א: התיאוריה שלי היא שיש לך
יכולת לחשוב ברמת המערכת של תכנון
שמחברת בין תכנון, טכנולוגיה ועסקים,
אז אם TED היתה TBD, "תכנון, טכנולוגיה ועסקים",
בחבילה אחת,
לסתנז את זה בדרך שמעט מאד אנשים יכולים ו--
וזה הדבר המכריע-- להיות כל-כך בטוח, לעזאזל,
עם החבילה המתוקתקת הזו שאתה נוטל איתה סיכון מטורף.
אתה מהמר עליה עם כל הונך, ונראה שעשית את זה הרבה פעמים.
הרי כמעט אף אחד לא יכול לעשות את זה.
האם זה-- אפשר לקבל קצת מהרוטב הסודי הזה?
אפשר להכניס את זה למערכת החינוך שלנו? מישהו יכול ללמוד ממך?
ממש מדהים מה שעשית.
א"מ: טוב, תודה. תודה רבה.
אני באמת חושב שקיימת מסגרת חשיבה טובה,
וזאת הפיזיקה: ההגיון של העקרונות הראשוניים.
כללית אני חושב שיש-- כוונתי בכך היא,
למצות מהדברים את אמיתות היסוד שלהם
ומשם להמשיך בצורה הגיונית,
בניגוד להסקת מסקנות בדרך של היקש.
במשך רוב חיינו
אנו עוסקים בהסקת מסקנות על פי היקש,
שזה בעצם להעתיק מה שאחרים עושים בשינויים קלים.
וחייבים להתנהג כך
אחרת, מבחינה נפשית, אי-אפשר להמשיך.
אבל כשרוצים לעשות משהו חדש,
צריך להשתמש בגישה של הפיזיקה.
הפיזיקה היא בעצם איך לגלות
דברים חדשים שמנוגדים לאינטואיציה, למשל, מכניקת הקוונטים.
היא ממש מנוגדת לאינטואיציה.
אז נראה לי שחשוב לעשות את זה,
וגם להקדיש באמת תשומת לב למשוב השלילי,
ולבקש אותו, במיוחד מחברים.
זו אולי נשמעת עצה פשוטה,
אבל איש כמעט לא עושה זאת,
וזה עוזר להפליא.
כ"א: הילדים והילדות שצופים בנו, לכו ללמוד פיזיקה.
לימדו מהאיש הזה.
אילון מאסק, הלוואי והיה לי כל היום, אבל אני מאד מודה לך שבאת ל-TED.
א"מ: תודה לך. כ"א: זה היה מעולה. ממש ממש מגניב.
תראה מה זה. [מחיאות כפיים]
פשוט להשתחוות. זה היה מדהים.
תודה רבה לך.