1962. Charles van Doren, kasnije urednik Britannice, rekao je
da savršena enciklopedija mora biti radikalna - ne smije više biti sigurna.
Ali ako znate išta o povijesti Britannice od 1962.,
znat ćete da je bila sve osim radikalne:
još uvijek savršeno sigurna, glomazna enciklopedija.
S druge strane, Wikipedija počinje vrlo radikalnom idejom
da svatko od nas zamisli svijet u kojem svaka osoba na planetu
ima slobodan pristup cjelokupnom ljudskom znanju.
I to je ono što radimo.
Dakle, Wikipedija, čiji ste prikaz upravo vidjeli,
je slobodno dostupna enciklopedija.
Autori su joj tisuće ljudi širom svijeta na mnogo, mnogo jezika.
Piše se pomoću softvera Wiki, koji je maloprije prikazan,
tako da bilo tko može nabrzinu urediti i spremiti
te se istog trenutka objavljuje na Internetu.
Wikipedijom, i svime što ima veze s njom,
upravlja u potpunosti volonterski tim.
Kad je Yochai pričao o novim metodama organizacije,
opisivao je upravo Wikipediju.
Ono o čemu ću vam ja danas govoriti
bit će kako ona zaista funkcionira iznutra.
Vlasnik Wikipedije je Zaklada Wikimedia, neproftina udruga koju sam ja osnovao.
Glavni cilj Zaklade je svaku osobu na planetu
opskrbiti besplatnom enciklopedijom.
Ako razmislite što točno to znači,
znači mnogo više od pravljenja zanimljive web stranice.
Zaista nas zanimaju svi problemi digitalnog raskola, siromaštvo u svijetu,
omogućavanje da svi ljudi imaju sve informacije koje su im potrebne
kako bi mogli donositi valjane odluke.
Stoga ćemo imati puno posla, i to ne samo što se tiče interneta.
To je jedan od glavnih razloga zašto smo odabrali model besplatnog licenciranja,
jer on daje pravo lokalnim poduzetnicima,
ili bilo kome tko želi, da koristi naše sadržaje
i s njim radi što god želi - možete ga kopirati, slati dalje
i to možete raditi bilo komercijalno bilo nekomercijalno.
Znači da bi širom svijeta moglo osvanuti mnogo prilika zahvaljujući Wikipediji.
Financiramo se pomoću donacija javnosti,
a ono što je zanimljivo u vezi s tim je
koliko malo novca je potrebno da bi Wikipedija funkcionirala.
Yochai vam je pokazao dijagram koliko je prije koštala tiskarska preša.
A ja ću vam reći koliko košta Wikipedija.
Ali prvo ću vam pokazati koliko je velika.
Imamo preko 600 tisuća članaka na engleskom.
Ukupno imamo preko dva milijuna članaka na mnogo, mnogo različitih jezika.
Najveći jezici su njemački, japanski, francuski -
svi ostali jezici zapadne Europe također su dosta zastupljeni.
Međutim, samo trećina našeg ukupnog prometa na internetu
odnosi se na englesku Wikipediju, što je iznenađenje mnogima.
Mnogo ljudi ima anglocentrički pogled na internet,
ali iz naše perspektive, mi smo uistinu globalni.
Pojavljujemo se na mnogo, mnogo jezika.
Koliko smo popularni - među 50 smo najposjećenijih web stranica
i popularniji smo od New York Timesa.
Ovdje dolazimo do Yochaijevog izlaganja.
Ovaj dijagram prikazuje Wikipedijin rast,
mi smo ova plava crta,
a ono ondje je New York Times.
Ono što je zanimljivo je da je stranica New York Timesa
ogromna korporativna djelatnost s ne znam koliko stotina zaposlenih.
Mi imamo točno jednog zaposlenika.
To je naš glavni softverski programer.
A zaposlili smo ga tek u siječnju 2005.
Sav se porast odnosi na razdoblje prije toga.
Dakle, svim serverima upravlja ekipa raznovrsnih volontera.
Svo uređivanje također obavljaju volonteri.
Način na koji smo organizirani
ne možete naći ni u jednoj tradicionalnoj organizaciji.
Ljudi uvijek pitaju: - Tko je na čelu ovoga? Ili: - Tko je zadužen za ovo?
I odgovor je: bilo tko tko želi dati svoj doprinos.
Vrlo neobična i kaotična situacija.
Imamo preko 90 servera na tri lokacije.
Njima putem interneta upravljaju administratori-volonteri.
Ja se mogu spojiti u bilo koje doba dana i noći
i tamo ću naći 8-10 ljudi koji već čekaju
da mi postave pitanje ili bilo što vezano uz servere.
Takvo nešto si nikako ne možete priuštiti u kompaniji.
Ne možete si priuštiti da imate hrpu ljudi
koji su u stanju pripravnosti 24 sata dnevno
i koji rade ono što radimo mi u Wikipediji.
Naše stranice imaju oko 1,4 milijuna pogleda mjesečno.
Dakle, napravili smo nešto veliko.
A svim time upravljaju volonteri.
Ukupan trošak naše širokopojasne veze je oko 5 000 dolara mjesečno.
I to je u biti naš jedini trošak.
I bez ovog jednog zaposlenika bismo mogli.
Briana smo zaposlili zato što je dvije godine radio u Wikipediji,
što honorarno, što na puno radno vrijeme,
pa smo ga zaposlili kako bi si našao život i mogao otići u kino s vremena na vrijeme.
Kad imate ovako kaotičnu organizaciju, glavno pitanje je zašto sve to nije smeće?
Zašto je stranica tako dobra kao što je?
Kao prvo, koliko je zapravo dobra? Pa, dosta je dobra.
Nije savršena, ali je mnogo bolja nego što biste očekivali
s obzirom na naš potpuno kaotičan model upravljanja.
Kad ste vidjeli njega kako je napisao neku glupost o meni,
pomislili ste da će to vjerojatno s vremenom postati smeće.
Ali kad smo vidjeli testove kvalitete, kojih još uvijek nije bilo dovoljno,
i potičem ljude da ih prave što više,
u usporedbi s tradicionalnim izvorima, Wikipedija s lakoćom pobjeđuje.
Jedan njemački časopis usporedio je njemačku Wikipediju,
koja je mnogo manja od engleske,
s Microsoftovom Encartom i s Brockhaus Multimediom
i u svim smo pogledima pobijedili.
Unajmili su stručnjake koji su pogledali članke i usporedili njihovu kvalitetu
i bili smo jako zadovoljni tim rezultatom.
Mnogo je ljudi čulo za Wikipedijinu polemiku Bush-Kerry.
Mediji su to dosta opsežno pratili.
Sve je počelo člankom u časopisu Red Herring.
Novinari su me nazvali i - moram reći, ime su mi dobro napisali -
ali ono što su stvarno htjeli reći je da su izbori između Busha i Kerryja
toliko sporni da unose razdor u Wikipedijinu zajednicu.
I onda napišu da sam ja rekao da su "najsporniji u povijesti Wikipedije."
Ono što sam ja ustvari rekao je da uopće nisu sporni.
Zanemariva greška u citatu. (Smijeh)
Članci su intenzivno uređivani.
I istina je da smo nekoliko puta morali zaključati članke.
Časopis Time je nedavno napisao
da se "ponekad moraju donijeti izuzetne mjere,
te da je Wales zaključao unose za Kerryja i Busha kroz veći dio 2004."
Ovo je napisano nakon što sam rekao novinaru
da smo povremeno tu i tamo koji članak morali zaključati.
Istina je da ovakve vrste polemika,
za koje biste pomislili da ih imamo u Wikipedijinoj zajednici,
zapravo i nisu polemike.
Često uređujemo članke o kontroverznim temama,
ali sami članci ne izazivaju mnogo polemike unutar zajednice.
Razlog tome je što većina ljudi razumije potrebu da se ostane neutralan.
Prava borba nije između ljevice i desnice,
kao što većina ljudi pretpostavlja,
već između stranke promišljenih i stranke budala.
I niti jedna strana političkog spektra nema monopol na bilo koju od tih osobina.
Prava istina o tom incidentu Bush-Kerry
je da su članci o Bushu i Kerryju
bili zaključani manje od jedan posto vremena tijekom 2004.,
i to ne zato što su bili sporni,
već jednostavno zato što je dolazilo do uobičajenog vandalizma,
do kojeg nekad dolazi čak i na pozornici.
Ljudi, čak i novinari, su mi rekli da vandaliziraju Wikipediju
i da ih iznenađuje kako brzo se to popravi.
A ja im uvijek kažem: - Molim vas, nemojte to raditi; to nije dobro.
Kako onda to radimo?
Kako uspijevamo kontrolirati kvalitetu?
Kako to funkcionira?
Postoji nekoliko elemenata,
uglavnom su to društvene norme i poneki dijelovi softvera.
Najveći i najvažniji element je naša politka neutralnog gledišta.
Nju sam ja odredio već na samom početku
kao ključni princip zajednice o kojem uopće nema diskusije.
Radi se o društvenoj ideji suradnje,
tako da nema puno govora o istini i objektivnosti.
Razlog tome je da ako kažemo da ćemo pisati samo "istinu" o nekoj temi,
to nam neće mnogo pomoći da dokučimo o čemu ćemo pisati
jer se ja ne slažem s vama o tome što je istina.
Međutim, koristimo taj termin neutralnost,
koji ima dugu povijest unutar zajednice
i koji kaže da svaki put kad je riječ o nekoj kontroverznoj temi,
Wikipedija neće stati ni na jednu stranu u toj polemici.
Samo ćemo izvijestiti što je svaka strana imala za reći o tom pitanju.
Ta nam je politika neutralnosti vrlo važna jer omogućava zajednici,
koja je sama po sebi vrlo raznolika,
da se ujedini i nešto uspješno obavi.
Autori naših članaka su vrlo raznoliki
što se tiče njihovih političkih, vjerskih i kulturoloških temelja.
Zahvaljujući toj politici neutralnosti,
o kojoj nema pregovora od samog početka,
omogućavamo ljudima da mogu raditi zajedno
i da tekstovi ne postanu ratna zona između ljevice i desnice
Ako se upustite u takvu vrstu ophođenja,
od vas će se zatražiti da napustite zajednicu.
Dakle, recenzija u realnom vremenu.
Svaka promjena na stranici odlazi na stranicu s nedavnim promjenama.
Čim je on napravio onu promjenu, ona je otišla na tu stranicu.
Ta se stranica učitava u IRC kanal.
To je internetski chat kanal
koji posjetitelji mogu pratiti pomoću raznih softverskih alata.
Korisnici također mogu dobiti RSS izvore,
mogu dobiti obavijesti o promjenama putem e-maila
i tako mogu postaviti vlastitu listu za praćenje.
Moja stranica je na listama za praćenje nekoliko volontera
budući da je se ponekad vandalizira.
Ono što će se dogoditi je da će netko brzo primijetiti promjenu
i onda će je samo poništiti.
Postoji alat za praćenje novih stranica.
Možete otići na određenu stranicu
i vidjeti svaku novu stranicu čim bude stvorena.
Ovo je vrlo važno jer je mnogo novostvorenih stranica smeće
koje se mora obrisati što je prije moguće.
Ali neke od najzanimljivijih i zabavnih stvari na Wikipediji
su upravo ti novi članci.
Netko započne članak o nekoj zanimljivoj temi,
netko drugi to smatra zanimljivim,
i onda ta osoba uskoči i učini ga mnogo boljim.
Dakle, anonimni korisnici mogu mijenjati članke,
što je jedna od najkontroverznijih i najzanimljivijih stvari na Wikipediji.
Chris je mogao napraviti tu promjenu - nije se morao ulogirati ni ništa;
jednostavno je otišao na stranicu i promijenio.
Međutim, samo 18% svih izmjena na stranici prave anonimni korisnici.
I to je jako bitno za razumjeti.
Da većinu ispravaka stranica
radi usko povezana zajednica u kojoj je možda 600 do 1 000 ljudi
koji neprestano komuniciraju.
Imamo preko 40 IRC kanala, 40 grupnih e-mail lista.
Svi se ti ljudi poznaju. Svi oni komuniciraju.
Imamo i sastanke offline.
Ti ljudi odrađuju većinu posla na stranici
i oni su, na neki način, poluprofesionalci u onome što rade.
Standardi koje smo postavili sami sebi
su jednaki ili viši nego standardi kvalitete u struci.
Ne ispunjavamo uvijek te standarde, ali tome težimo.
Članovi te uske zajednice su oni koji zapravo brinu o stranici,
a to su neke od najpametnijih osoba koje sam ikada sreo.
Naravno, posao mi je da to kažem, ali je stvarno istina.
Tip ljudi koje privlači ideja pisanja enciklopedija za zabavu
su obično dosta pametni ljudi. (Smijeh)
Alati i softver:
ima mnogo alata koji nam omogućavaju, nama kao zajednici,
da nadziremo sami sebe i cjelokupan rad.
Ovo je primjer povijesti stranice na temu "ravne Zemlje"
i ovdje možete vidjeti promjene koje su unesene.
Ono što je dobro na ovoj stranici je što kad vidite ovakvo nešto,
možete reći: - U redu, sad razumijem.
Kad netko dođe i vidi da je netko, neki anonimni IP broj,
izmijenio moju stranicu, to zvuči sumnjivo.
Tko je ta osoba?
Ako pogledate ovdje, sve unesene promjene su označene crveno
i možete vidjeti koje su riječi promijenjene itd.
To je jedan od alata koji možemo koristiti kako bismo nadzirali povijest stranice.
Još jedna stvar koju radimo unutar zajednice
je to da sve ostavljamo otvoreno.
Većina društvenih pravila i metoda rada
ostaje potpuno otvorena u softveru.
Sve se to nalazi samo na Wiki stranicama.
U softveru nema ništa što bi nalagalo neka pravila.
Primjer koji sam naveo je stranica Votes for Deletion (Glas za brisanje).
Kao što sam već rekao,
netko će napisati svakakve gluposti i to se treba obrisati.
U ovakvim slučajevima, administratori to jednostavno obrišu.
Nema potrebe za nekom velikom raspravom.
Ali možete zamisliti mnogo situacija gdje se pitate
je li ovo dovoljno bitno da uđe u enciklopediju?
Mogu li se podaci provjeriti?
Jesu li lažni? Jesu li istiniti? Znače li išta?
Zato smo trebali društvenu metodu kako bismo otkrili odgovor na to pitanje.
Metoda koja je nastala sama od sebe unutar zajednice
je ova stranica Glas za brisanje.
I u ovom konkretnom primjeru imamo film Twisted Issues (Uvrnuta pitanja).
Prva osoba kaže: - Ovo je navodno film. Pao je na Google testu.
Google test znači da upišete nešto u Google i provjerite je li tamo.
Jer ako nečega nema na Googleu, vjerojatno uopće ne postoji.
Nije savršeno pravilo, ali je dobar početak za daljnje istraživanje.
I netko kaže: - Obriši ovo, molim te. Obriši, nebitno je.
I onda netko drugi kaže: - Čekaj, našao sam ga u nekoj knjizi
"Vodič kroz filmske prijetnje: 20 underground filmova koje morate vidjeti."
U redu. Onda druga osoba kaže: - Počisti to.
Netko drugi kaže: - Našao sam na IMDB-u. Zadrži, zadrži.
Zanimljiva stvar kod ovog softvera je -
- ovi su glasovi samo tekst upisan na stranicu.
Više je razgovor nego što je glasovanje.
Naravno, na kraju cijele priče administrator može proći stranicom i reći:
- U redu, 18 glasova za brisanje i 2 za ostavljanje: brišemo.
Ali u drugim slučajevima ovo je moglo biti
18 glasova "briši" i 2 "ostavi", ali bismo ga ostavili.
Jer ako zadnje dvoje kaže:
- Čekajte. Nitko drugi ovo nije vidio, ali ovo sam našao u knjizi
i našao sam link na stranicu koja to opisuje
i sutra ću to počistiti. Molim vas, nemojte obrisati.
U tom će slučaju preživjeti.
Također je bitno tko su ti ljudi koji glasuju.
Kao što sam rekao, usko povezana zajednica.
Dolje na dnu imate: - Ostavi, film postoji. Rick Kay
Rick Kay je poznati Wikipedijin autor
koji radi ogroman posao po pitanju vandalizma, prevara i glasa za brisanje.
Njegov glas ima veliku težinu unutar zajednice
zato što on zna što radi.
Kako se ovim svime upravlja?
Ljudi stvarno žele znati o administratorima i takvim stvarima.
Wikipedijin model upravljanja, upravljanja zajednicom,
je vrlo zbunjujuća, ali efikasna mješavina dogovora.
To znači da ne glasamo o sadržaju članaka
zato što stajalište većine nije nužno i neutralno stajalište.
Postoji jedna razina demokracije.
Svi administratori su u mogućnosti brisati stranice,
ali to ne znači da imaju pravo brisati stranice.
Još uvijek moraju slijediti sva pravila.
Ali oni su izabrani, biraju ih članovi zajednice.
Ponekad me ljudi, uljezi na internetu optužuju da ručno biram administratore
kako bih utjecao na sadržaj enciklopedije.
Uvijek se nasmijem na ovo jer iskreno nemam pojma kako se oni biraju.
Postoji određena razina aristokracije.
Spomenuo sam maloprije da će glas Ricka Kaya imati veću težinu
nego glas nekoga koga ne znamo.
Ponekad ovo izlaganje držim zajedno s Angelom,
koju je zajednica upravo ponovno izabrala u odbor Zaklade.
Dobila je dvostruko više glasova nego osoba koja nije ušla.
Uvijek je osramotim kad kažem da Angela, primjerice,
može raditi što god poželi na Wikipediji
zato što je toliko cijenjena i moćna.
Ali ironija je u tome što Angela može napraviti nešto takvo
zato što je ona takva osoba koja ama baš nikada ne bi prekršila
niti jedno pravilo Wikipedije.
Također želim reći da je ona jedina osoba
koja zapravo zna sva pravila Wikipedije.
Onda imamo monarhiju. To je moja uloga u zajednici.
(Smijeh.)
Opisivao sam ovo jednom u Berlinu
i sljedeći dan u novinama je izašao naslov "Ja sam engleska kraljica."
Nisam rekao točno to, ali ... (Smijeh)
Uglavnom, moja uloga u zajednici -
u svijetu besplatnog softvera već dugo vremena postoji tradicija
modela "dobronamjernog diktatora".
Ako pogledate većinu velikih projekata besplatnih softvera,
svi oni imaju jednu osobu na čelu
za koju se svi slažu da je dobronamjerni diktator.
Ja ne volim taj izraz
i ne mislim da je moja zadaća i moj posao u svijetu ideja
biti diktatorom budućnosti svega znanja koje je čovječanstvo nakupilo.
Jednostavno nije prikladno.
Ali potrebna je jedna razina monarhije.
Ponekad trebamo donijeti odluku,
a ne želimo previše zaglibiti u formalne procese odlučivanja.
Primjer zašto je ovo bilo, ili zašto može biti važno -
nedavno smo imali situaciju da je jedna neonacistička stranica
otkrila Wikipediju i rekli su:
- Ovo je grozno, ova stranica je židovska urota;
neke članke koji nam se ne sviđaju ćemo obrisati.
Vidimo da imaju proces glasovanja
pa ćemo poslati - imamo 40 000 članova i sve ćemo ih poslati tamo
i svi će glasovati i obrisat ćemo sve te stranice.
Na kraju su uspjeli dovesti 18 osoba.
To vam je neonacistička matematika.
Uvijek misle da imaju 40 000 članova, a imaju ih 18.
Ali uspjeli su dovesti 18 osoba koji su prilično apsurdno glasovali
za brisanje jednog potpuno ispravnog članka.
Naravno, rezultat glasovanja bio je nekih 85 naprama 18.
Znači da nije bilo prave prijetnje našem demokratskom procesu.
S druge strane, ljudi su se pitali, - Što ćemo sada?
Ovo se može dogoditi ponovno.
Što ako se neka skupina ozbiljno organizira
i dođe i želi glasovati?
Onda sam ja rekao: - J*** ga, promijenit ćemo pravila.
Moj je posao u zajednici reći da nećemo dopustiti
da naša sloboda i otvorenost naruše kvalitetu sadržaja.
Sve dok ljudi vjeruju meni u mojoj ulozi,
to je tamo gdje trebam biti.
Naravno, zbog slobodnog licenciranja,
ako ja napravim nešto loše, volonteri se mogu pokupiti i otići.
Ja ne mogu nikome naređivati što će raditi.
Na kraju, kako biste razumjeli kako Wikipedija radi,
važno je razumjeti da je naš Wiki model način na koji radimo,
ali da nismo fanatični web anarhisti.
Naprotiv, vrlo smo fleksibilni što se tiče društvene metodologije
jer na kraju krajeva, zajednica pokazuje strast prema kvalitetno obavljenom poslu,
a ne nužno prema procesu kojim se do njega došlo.
Hvala.
(Pljesak)
Pozdrav, ja sam Ben Saunders.
Jimmy, spomenuo si nepristranost kao ključnu odliku uspjeha Wikipedije.
Iznenađuje me što je mnogo udžbenika koje koriste naša djeca zapravo pristrano.
Jesi li primijetio da se Wikipedijom koriste nastavnici
i možeš li zamisliti da će Wikipedija izmijeniti obrazovanje?
Jimmy Wales: Da, mnogo nastavnika počinje koristiti Wikipediju.
Postoji priča u medijima o Wikipediji za koju mislim da je lažna.
Nastavlja se na priču o sukobu između blogera i novina.
A priča ide ovako: postoji neka glupost pod imenom Wikipedija
koju mrze akademici i nastavnici. Međutim, to zapravo nije istina.
Nedavno sam dobio e-mail od jednog novinara koji me upitao:
- Zašto akademici mrze Wikipediju?
Odgovorio sam mu s harvardske e-mail adrese,
budući da sam nedavno zaposlen kao asistent tamo.
Rekao sam mu: - Ne mrze je svi. (Smijeh)
Ali mislim da će imati ogroman utjecaj.
Štoviše, radimo projekt zbog kojega sam veoma uzbuđen,
projekt Wiki Books (Wiki knjige),
kojemu je cilj stvoriti udžbenike na svim jezicima.
I to je mnogo veći projekt.
Trebat će oko 20 godina da ugleda svjetlo dana.
Isto tako, kako bismo ispunili našu misiju
da svakoj osobi na planetu damo enciklopediju,
to ne znači da ćemo ih natrpati ogromnim CD-ovima.
Znači da ćemo im dati alat koji će moći koristiti.
I za većinu ljudi na svijetu,
ako vam dam enciklopediju pisanu akademskim stilom,
neće vam puno pomoći
ako nemate pristup ostalom materijalu koji morate savladati
kako biste ju mogli koristiti.
Projektom Wiki knjiga pokušavamo upravo to.
I mislim da ćemo primijetiti jednu pravu -
možda čak i ne dođe od nas.
Postoje raznorazne inovacije.
Ali slobodno dostupni udžbenici su nova moda u obrazovanju.