Este timpul ca omenirea să recunoască un adevăr incomod:
am colonizat viitorul.
În mod special în țările bogate tratăm viitorul
ca un avanpost colonial distant
unde putem provoca liniștiți daune ecologice și riscuri tehnologice
ca și cum nu ar fi nimeni acolo.
Tragedia e că generațiile de mâine nu sunt aici să se răzvrătească
împotriva acestui furt al moștenirii lor.
Ei nu pot sări în fața calului regelui ca o sufragetă
sau să organizeze un protest ca un activist pentru drepturile omului
sau să participe la Marșul Sării
pentru a sfida opresorii colonialiști ca Mahatma Gandhi.
Ei nu au drept de vot sau reprezentare;
nu au nicio influență asupra pieței.
Marea majoritate silențioasă a viitoarelor generații e neputincioasă.
Poate fi dificil să înțelegem gravitatea unei astfel de nedreptăți.
Deci să privim astfel lucrurile:
În prezent trăiesc 7,7 miliarde de oameni.
E doar o mică parte din cele aproximativ 100 miliarde de oameni
care au trăit și murit în ultimii 50.000 de ani.
Dar toți aceștia vor fi depășiți de cei aproximativ șapte trilioane de oameni
care se vor naște în următorii 50.000 de ani,
dacă rata de natalitate se stabilizează.
Doar în următoarele două secole, se vor naște zeci de miliarde de oameni
printre care toți nepoții tăi și nepoții acestora,
prietenii lor și comunitățile de care vor depinde.
Cum ne vor privi aceste generații viitoare și moștenirea pe care le-o lăsăm?
Este evident că am moștenit lucruri extraordinare
de la strămoșii noștri comuni:
revoluția agrară, descoperiri medicale și orașele în care mai trăim.
Dar cu siguranță am moștenit și lucruri distructive.
Sclavia, colonialismul și rasismul care au creat mari inegalități
care acum trebuie reparate.
Moștenirea economiilor dependente structural de combustibili fosili
și de dezvoltarea nesfârșită ce acum trebuie transformate.
Deci cum putem deveni acei strămoși buni pe care generațiile viitoare le merită?
În ultimul deceniu a luat naștere o mișcare globală
a oamenilor care s-au angajat să decolonizeze viitorul
și să lărgească orizontul de timp al prezentului.
Această mișcare este în continuare fragmentată
și nu poartă niciun nume.
Eu consider pionierii acestei mișcări ca fiind rebelii timpului.
Pot fi găsiți la muncă în Japonia în proiectul vizionar „Future Design”,
al cărui scop e să depășească ciclurile scurte care domină politicile,
bazându-se pe principiul luării deciziilor pentru șapte generații
practicat de multe comunități de americani nativi.
„Future Design” adună rezidenții pentru a gândi și a discuta
planurile pentru comunele și orașele în care trăiesc.
Unei jumătăți a grupului i se spune că sunt rezidenți ai prezentului.
Cealaltă jumătate primește haine ceremoniale
și i se spune să își imagineze că sunt rezidenți din anul 2060.
Se pare că rezidenții din 2060 susțin în mod sistematic
planuri ale orașelor mult mai transformatoare,
de la investiții în sănătate la acțiuni împotriva schimbărilor climatice.
Aceasta metodă inovativă a adunării cetățenilor viitorului
este tot mai comună în Japonia;
de la orășele mici precum Yahaba la orașe mari precum Kyoto.
Cum ar fi ca Future Design să fie adoptat de comune și orașe din întreaga lume
pentru a revitaliza modul democratic de luare a deciziilor
și a extinde viziunea lor mai de parte de aici și acum?
Rebelii timpului merg în instanțe
pentru a proteja drepturile oamenilor din viitor.
Organizația „Our Children's Trust” a înaintat un proces istoric
împotriva guvernului Statelor Unite în numele a 21 de tineri
care cer dreptul legal la o climă sigură și o atmosferă sănătoasă
pentru generația actuală și cea viitoare.
Această luptă a lui David împotriva lui Goliat
a inspirat și alte procese în toată lumea
din Columbia în Pakistan, din Uganda în Olanda.
Acest val de activism crește în paralel cu o altă mișcare
de a oferi drepturi legale naturii,
de la râul Whanganui în Aortearoa din Noua Zeelandă
la râurile Gange și Yamuna din India.
Rebelii timpului iau măsuri și la urna de vot.
În 2019 adolescenții din Europa au început să-și convingă părinții
și bunicii să le ofere votul la alegerile pentru Parlamentul European.
#givekidsourvote a devenit viral pe rețelele de socializare
și a fost răspândit de activiștii de mediu până în Australia.
Împreună cu partenera mea am auzit de această mișcare
și am decis să ne dăm voturile la alegerile generale din Regatul Unit
gemenilor noștri de 11 ani.
Așa că am stat la masa din bucătărie
și am dezbătut diverse propuneri ale partidelor
și fiecare dintre ei ne-au spus unde să punem ștampila pe buletin.
Și în caz că vă întrebați, nu!
Nu au reprodus opiniile politice ale părinților lor.
Deci rebeliunea împotriva timpului a început.
Rebelii se ridică împotriva unui viitor colonizat,
creând o mișcare globală pentru gândire pe termen lung
și dreptate între generații,
ceea ce se poate dovedi a fi
una din cele mai puternice mișcări politice ale secolului.
Ne ajută să scăpăm de ciclurile scurte
în care ne-au blocat confuzia digitală și cultura consumului,
ispitiți de butonul „Cumpără acum” și de știrile 24/7.
Ne inspiră să ne lărgim orizonturile de timp
de la secunde la minute la decenii și mai departe.
Proiectul artistei Katie Patersons „Future Library”
se desfășoară pe durata unui secol.
În fiecare an un scriitor faimos donează o carte
care va rămâne complet necitită până în 2114
când întreaga colecție va fi publicată pe hârtie
făcută din copaci plantați pentru acest scop.
Banca Mondială de Semințe Svalbard are o viziune și mai îndepărtată,
păstrând milioane de semințe
într-un buncăr indestructibil la Cercul Polar
creat să reziste 1.000 de ani.
Dar cum putem gândi și planifica la scară milenară?
Răspunsul e probabil secretul suprem pentru a fi un rebel al timpului
și e dat de Janie Benyus, expertul în biomimetică,
care ne sugerează să învățăm
din cei 3,8 miliarde de ani de evoluție a naturii.
Cum au învățat alte specii să supraviețuiască și să prospere
pentru 10.000 de generații sau mai mult?
Ei bine, prin a avea grijă de locul care va avea grijă de urmașii lor,
prin a fi parte din ecosistemul de care depind,
știind să nu polueze cuibul.
Ceea ce oamenii au tot făcut cu efecte devastatoare
într-un ritm tot mai accelerat în ultimii 100 de ani.
Deci un punct de pornire pentru rebelii timpului de pretutindeni
este să se concentreze nu doar asupra lungimii timpului,
dar și asupra regenerării locului.
Trebuie să refacem și să reparăm și să avem grijă de casa noastră planetară
care va avea grijă de urmașii noștri.
Pentru copiii noștri și copiii copiilor noștri,
și pentru cei care încă nu s-au născut,
trebuie să ne îndrăgostim de râuri și de munți,
de întinderile de gheață și de savane
și să ne reconectăm la ciclurile naturii.
Să devenim cu toții rebeli ai timpului
și să fim inspirați de această binecuvântare mohawk
spusă la nașterea unui copil:
„Mulțumesc, Pământ. Tu cunoști calea.”