(melodická jazzová hudba)
[Steven] Nacházíme se ve Vatikánských
muzeích a vidíme před sebou jedno z
nejznámějších děl západní kultury.
Toto je socha známá jako "Apoxyomenos,"
nebo "Scraper".
[Beth] Vytvořil ji velmi známý řecký
sochař Lysippos. Ale my se právě díváme na
římskou kopii, ne originál.
[Steven] Takže, co se pokusíme v
tomto videu objasnit, bude to, jak se
kopie této obrovské sochy od tak známého
sochaře ocitla ve Vatikánu, ve třetím,
druhém, ale i prvním století před Kristem.
Římané dobyli nejen Řecko, ale i
spoustu jejich území a kolonií.
A vítězoslavní římští velitelé si jako
trofeje dovezli obrovské množství řeckých
soch, ale také starodávné obrazy a
architektonické fragmenty.
[Beth] Římané nebyli jediný, kteří si po
válce odvezli domů kořist, pro to
existoval starý precedens. Když se ale
Římané setkali s řeckým uměním a dovezli
ho do Říma a osvojili si ho, značně se
podílelo na utváření římské kultury.
Horatius ve svých knihách napsal, že
přestože Římané dobyli Řecko, Řecko ve
skutečnosti dobylo Řím skrz svou kulturu.
[Steven] Ta byla obrovskou intelektuální
tradicí, a Řím se viděl jako její dědic.
[Beth] Vyobrazovala jistý druh luxusu,
život vzdělané kulturní rafinovanosti,
která se velmi lišila od tehdejšího
života Římanů.
[Steven] Pojďme si projít, jak to mohlo
probíhat. Římané dobyli území, Řecký
městský stát, nebo jen řecké spojenecké
území, a předměty, které byly považovány
hodnými k importaci, byly zabaleny a na
lodi dovezeny do Říma, kde byly předváděny
při oslavách.
[Beth] Oslavy vítězství byly příležitostí
pro generály vystavit válečnou kořist na
obdiv, a oslavit jejich
válečné vítezství.
Občanům starověkého Říma, kteří v těchto
vzdálených místech nikdy nebyli
tak ukazovali, jak bohaté a mocné země,
které Římané dokázali dobýt,
ve skutečnosti byly.
[Steven] A po oslavách vítězství bylo
obrovské množství předmětů vystaveno na
obdiv veřejnosti na spoustě
místech ve městě, nejčastěji ale v
Chrámu míru, hned vedle Forum Romanum.
Tehdy v Římě neexistovaly muzea, ale
místa jako Chrám míru se svým způsobem
staly prototypy muzeí.
Většina vystavovaných předmětů byla
využívána v náboženství nebo obyčejném
životě, ale Římané je vytrhli z původního
kontextu, a vytvořili z nich estetické
předměty určující bohatství.
[Beth] Když jsou předměty válečnou
kořistí, ať už mluvíme o starověku, nebo
dnešku, často ztratí svůj původní význam.
[Steven] A "Apoxyomenos" je perfektním
příkladem - neznáme jeho původní polohu,
nevíme z literatury nebo jiného zdroje,
odkud původně pochází, Římané ho
přivezli a teď je tady.
[Beth] Ale buďme opatrní,
když říkáme, že ho Římané vzali.
Přivezli bronzový originál, a protože
láska pro řecké umění rostla, bylo
vytvořeno spousty kopií, jedna z
nejpovedenějších je vystavena právě tady.
Takže "Apoxyomenos" je přivezen do Říma
jako válečná kořist, a je vystavena
Agrippou před lázněmi, které postavil, pro
občany zde v Římě.
[Steven] A bylo to právě v Agrippových
lázních, kde si římská veřejnost tuto
sochu zamilovala.
Agrippovy lázně sloužily veřejnosti a byly
místem, kde obyčejní občané mohli
tuto starořeckou sochu obdivovat.
[Beth] Takže to, že Agrippa sochu takto
veřejně vystavil bylo považováno za
velkorysé, stejně tak jako když dnes
sběratel daruje umělecké dílo muzeu,
aby bylo přístupné lidu.
[Steven] Takže si dovedete představit,
jak rozhořčená veřejnost byla, když císař
Tiberius nechal sochu z lázní přemístit
do svého paláce.
[Beth] Plinius tvrdí, že Lysippos byl
jedním z nejplodnějších umělců a vytvořil
více soch než kdokoli jiný. Jednou z nich
je i "Scraper", kterou nechal Agrippa
vystavit před svými lázněmi, a která tak
učarovala Tiberiovi. Ten neodolal a nechal
si sochu přemístit do svých komnat. Před
lázně nechal vystavit jinou sochu.
Lidé ale byli tak rezolutně proti tomu,
že v divadle skandovali a vyžadovali, aby
byl "Apoxyomenos" vrácen na původní místo
a císař byl bez ohledu na jeho vztah k
soše povinen ji navrátit zpět.
[Steven] Hlas lidu byl tak silný, že
se císař skutečně rozhodl navrátit ji
lidem. To svědčí o tom, že se pro Římany
socha stala způsobem, jak rozlišit veřejné
dobro a soukromou chamtivost.
[Beth] A toto bylo součástí dlouhodobé pře
mezi Catem a Cicerem, kteří věřili, že
válečná kořist by měla být dostupná
veřejnosti, a těmi, kteří si ji nechali
pro sebe, aby si s ní mohli vyzdobit
své soukromé paláce a vily.
[Steven] A tyto problémy jsou důležité i
dnes - naše muzea jsou plná předmětů,
které pocházejí z různých míst a
mnoho z těchto předmětů bylo vyrabováno.
Muzea se dívají na jejich sbírky a
přemýšlí, jestli by některé předměty
neměly být repatriovány, to znamená
zemi jejich původu. Také se zabývají tím,
jak se význam děl změnil potom, co byly
vytrženy z kontextu a
jejich původní význam ztratily.