Corey Hajim: Astăzi, invitatul nostru e Dan Schulman, CEO-ul PayPal.
Când ne gândim la PayPal, ne gândim la cumpărături online
sau la a plăti o datorie unui prieten, folosind Venmo.
Dar PayPal a devenit un jucător important în serviciile financiare,
adesea fiind o alternativă la băncile tradiționale.
În timpul acestei pandemii,
PayPal a sprijinit micile afaceri din lumea întreagă prin împrumuturi,
amânarea taxelor
și sporirea programelor de înapoiere a banilor.
De asemenea, a lucrat cu guvernul SUA
la programul de Protejare a salariilor,
precum și de distribuire a bonusurilor „de stimulare”.
A declanșat și o revărsare a generozității în mediul online.
Tendința către plățile digitale,
sau ce numim plăți contactless,
a accelerat masiv,
și ne schimbă modul de raportare la comerț.
Sunt foarte entuziasmată să-l avem pe Dan alături de noi.
Mulțumesc mult, Dan!
Dan Schulman: Mulțumesc de invitație. Sunt bucuros că sunt alături de tine.
CH: Mă bucur să te văd.
Deci, să intrăm în subiect.
În câteva luni de la declanșarea acestei pandemii,
mai mult de 30 milioane de oameni au depus actele pentru șomaj,
numai în Statele Unite.
Astea sunt cu siguranță circumstanțe neobișnuite,
dar e clar că ne apropiem de muchie,
și acum multe afaceri și angajații lor
se confruntă cu provocări financiare uriașe.
Cât de îngrijorat ești?
DS: Cred că această criză a expus trei lucruri.
Evident, este o criză de sănătate
pentru foarte mulți oameni.
Al doilea lucru este că această criză s-a extins,
iar întreaga lume se află acum într-o criză economică.
Și a treia criză, despre care nu se vorbește așa mult,
dar care are repercursiuni asupra modului
nostru de trai pe viitor,
este că acesta e și o criză psihologică.
Oamenii își reexaminează propriul loc în lume,
ceea ce se întâmplă în lume,
modul în care își vor trăi viețile,
atât în ​​pandemie, cât și după.
Și cred că fiecare dintre aceste
probleme trebuie abordată.
Dar tu ai spus ceva
cu care sunt de acord:
o criză economică era în desfășurare
cu mult înainte ca pandemia să expună acest lucru.
Este ca și cum nivelul apei ar fi coborât
și a expus ceea ce se afla deja acolo.
Am avut, de exemplu, în SUA,
185 de milioane de adulți
luptându-se să acopere toate cheltuielile lunare.
Am avut peste 70 milioane de adulți care sunt în afara sistemului financiar,
cheltuind peste 140 miliarde de dolari pe dobânzi mari,
taxe inutile,
și care stau prost financiar.
Și cred că ce a făcut pandemia cu adevărat —
pentru că nu poți ignora 20-25% procente de șomaj —
a expus această criză
și a forțat mulți oameni să facă lucruri pe care nu le-ar fi făcut
dacă această criză nu avea loc.
CH: Da, cred că ai dreptate.
Sunt multe provocări și oportunități,
și cred că ai vorbit despre oportunitatea
tranzacțiilor digitale, de a fi de ajutor oamenilor,
și, evident, tendința, așa cum ai spus,
ne-a introdus în această lume și mai mult.
Deci sunt curioasă:
cum arată lumea fără numerar?
Sau mai puțin numerar?
Care sunt avantajele și care sunt provocările
acestei tranziții?
DS: Cred că unele tendințe care apar la sfârșitul sau începutul pandemiei,
uitându-ne la viitor,
în mod cert, a fost o discontinuitate în linia tendinței,
trecând de la domeniul fizic la digital.
Cred că am accelerat multe forme de posibilități digitale
cu trei-cinci ani.
Acestea sunt de la plăți digitale,
la telemedicină,
la schimbarea feței vânzării cu amănuntul,
și cum ne raportăm la vânzarea cu amănuntul,
schimbarea divertismentului,
chiar schimbarea modul în care guvernele gestionează și mută banii,
și a perspectivei asupra monedelor digitale.
Cred că există un număr extraordinar de schimbări
care se vor produce
în timpul acestei pandemii și după ea.
Plățile digitale sunt cele mai importante schimbări.
Numerarul există de ceva vreme,
de mii de ani.
Nu aș fi atât de îndrăzneț încât să prezic dispariția sa deplină.
Mulți oameni au greșit făcând asta.
Dar nu există niciun dubiu în acest moment
că vom vedea o accelerație a dispariției numerarului.
Anul trecut, am avut peste 18 trilioane de dolari numerar
cheltuiți la vânzare cu amănuntul.
Optzeci și cinci la sută din tranzacțiile lumii
încă se fac în numerar.
Dar schimbarea cu adevărat mare,
în favoarea plăților digitale
este atât apariția și accelerarea comerțului digital,
care ia amploare,
precum și trecerea la plăți contactless în magazine, cum ai spus,
iar adevăratul motiv pentru asta este sănătatea.
Oamenii nu vor să folosească numerar.
Nu vor să atingă ecrane.
Nu vor să atingă un stilou și să semneze la casierie.
Deci există o cerere
pentru plăți contactless și plăți digitale
pentru a respecta cerințele de distanțare socială în vigoare,
pentru a proteja sănătatea casierilor,
pentru a proteja sănătatea clienților.
Și cred că vom vedea, deja vedem asta în afacerea noastră,
o creștere a plăților digitale în întreaga lume.
CH: Pare o oportunitate grozavă,
dar cum ne asigurăm că această tranziție este incluzivă?
Ai vorbit despre cât de multă lume nu are acces
la industria bancară tradițională.
Cum ne asigurăm că acești oameni
au această oportunitate?
Și se pare că un smartphone
devine un obiect esențial.
Cum abordăm problema asta?
DS: Da.
Cred că un telefon mobil e cheia pentru a obține asta.
Am spus de multe ori că, într-adevăr,
una dintre încercările îndrăznețe ale industriei serviciilor financiare
este această idee nu numai de incluziune financiară.
Majoritatea definește incluziunea financiară
ca o persoană care are acces la un cont bancar,
dar să ai acces la un cont bancar nu este nici pe departe suficient.
Cred că trebuie să luăm în calcul
modul în care ne gândim la sănătatea financiară.
Cum ne asigurăm că oamenii au abilitatea
să pună bani deoparte,
să facă economii pentru a rezista la un șoc financiar al sistemului?
Cred că telefoanele mobile
vor fi modalitatea prin care se va întâmpla acest lucru
și va fi foarte incluzivă.
Vor fi aproximativ șase miliarde de smartphone-uri în lume
în următorii câțiva ani.
Costul unui smartphone e în scădere rapidă.
Cred că în India se poate cumpăra unul cu mai puțin de 25 de dolari.
Deci, vom avea omniprezența smartphone-urilor în întreaga lume,
și, de fapt, ce e foarte interesant e că în populațiile cu venituri mai mici,
smartphone-urile sunt mai răspândite decât în populațiile cu venituri mai mari,
deoarece smartphone-ul e singurul dispozitiv pe care îl are o persoană.
Persoanele cu venituri mai mari pot avea calculatoare sau iPad-uri,
lucruri de genul,
dar cei cu venite mici își permit un singur dispozitiv,
și aleg să fie un smartphone
pentru că își pot trăi viața folosind doar acest dispozitiv.
Gândiți-vă la acest dispozitiv.
Ai puterea unei sucursale bancare
în mâinile tale.
Și când poți începe distribuția de servicii,
servicii financiare,
printr-un smartphone,
atunci poți să gestionezi și să muți banii
în moduri pe care nu le puteai face în mod tradițional.
În lumea fizică,
dacă primești un cec,
trebuie să mergi la un loc de verificare a numerarului pentru a-l încasa.
Stai la coadă 30 de minute.
Te taxează undeva între doi și cinci la sută
doar pentru a schimba formatul monedei
de la cec, la numerar.
Apoi ai numerar și vrei să plătești o factură.
Trebuie să stai din nou la coadă
ca să plătești factura,
și atunci plătești poate și 10 dolari în plus
per factură, ca taxă.
Dacă faci asta prin intermediul smartphone-ului,
nu doar că economisești extraordinar de mult timp,
căci dacă nu ești în sistemul financiar,
gestionarea și mutarea banilor e practic un job part-time,
în plus,
nu numai că economisești timp,
dar poți reduce costul tranzacțiilor
undeva între 50 și 75%.
Vă amintiți de cele 140 de miliarde de dolari de care v-am zis?
Și asta este doar în SUA.
Imaginează-ți că ai putea reduce această sumă la jumătate
și să oferi banii populației vulnerabile
care are nevoie cea mai mare de bani.
Deci cred că există un potențial extraordinar
în utilizarea tehnologiei
pentru a oferi atât incluziune,
asigurarea că nu există cei care „au” și cei care „n-au”, digital vorbind,
dar și un început către această călătorie spre sănătatea financiară.
CH: Da, cred mulți oameni nu-și dau seama
că nu ai nevoie de un cont bancar sau de un card de credit
pentru a deschide un cont PayPal,
ceea ce e foarte interesant.
Îți poți imagina o vreme când băncile tradiționale nu vor exista,
sau cel puțin vor avea un rol mult mai mic în industria serviciilor financiare?
DS: Cred că întreaga industrie a serviciilor financiare
evoluează chiar acum,
și deci, cred că băncile vor avea întotdeauna un rol,
sau cât de departe pot vedea eu în viitor,
dar vor evolua.
Gândiți-vă la cardurile de credit simple.
Astăzi, te gândești la un card de credit,
și te gândești la el predominant ca factor de formă,
ceva ce scoți pur și simplu din buzunar.
Uneori există un statut asociat cu ce scoți din buzunar,
în funcție de culoarea acelui card de credit.
Dar cred că acei factori de formă încep să dispară
și devin încorporați în portofelele digitale.
Deci creditul va fi întotdeauna fi un element important.
Pentru majoritatea oamenilor
nu e despre faptul că cheltuielile care depășesc aportul de numerar.
E doar faptul că banii nu sunt distribuiți uniform.
Deci, există momente când ieșirile de numerar depășesc aportul de numerar
și atunci ai nevoie de o formă de credit pentru a compensa această diferență.
Și deci, cred că formele de creditare vor fi mereu un element important.
Dar modul în care se acordă credit se va schimba pe viitor,
modul în care evaluezi persoanele
dacă pot susține un credit.
În mod tradițional, în țările mai dezvoltate,
se folosesc scoruri FICO sau scoruri de birou,
dar acestea ignoră atât de multe tranzacții financiare
făcute de oamenii care se află în afara sistemului financiar,
cum ar fi plata chiriei sau achitarea facturilor la timp.
Și cu datele și informațiile și învățarea automatizată în situația aceasta —
trebuie să fim atenți să nu existe prejudecăți
încorporate în acei algoritmi —
putem începe să facem lucruri care nu se puteau face niciodată înainte.
Îți voi oferi doar un exemplu rapid.
Suntem printre cei mai mari furnizori de capital circulant pentru afaceri mici
din lume.
Probabil printre primii cinci în Statele Unite.
Deci am dat peste 14-15 miliarde de dolari
împrumut de capital circulant pentru întreprinderile mici.
70% din acesta merge la 30% din județe
unde 10 sau mai multe bănci au filiale închise.
Și unde închid băncile sucursale?
Băncile închid sucursale în cartiere
unde venitul median este sub media națională,
ceea ce e logic pentru că, ca o sucursală să fie profitabilă,
au nevoie de o anumită cantitate de depuneri de numerar
pentru a fi profitabilă.
Astfel, în cartierele cu venituri mai mici,
sucursalele încep să se închidă.
Deci, de ce se fac 70% din împrumuturi în cartierele cu venituri mici?
Căci avem învățarea automatizată.
Nici măcar nu ne uităm la scori FICO sau scoruri de birou.
Ne uităm doar la anumite date.
Și astfel putem da împrumuturi în cartiere cu venituri mici
unde nimeni altcineva nu poate,
iar când facem asta,
vânzările medii ale unei afaceri mici cresc cu 22%.
Imaginați-vă impactul pe care l-a avut asupra comunităților și cartierelor
unde se poate primi în sfârșit capitalul circulant
pentru a se dezvolta micile afaceri.
Și cred că ăsta e un exemplu perfect
a ceea ce tehnologia și serviciile financiare
pot face împreună.
CH: Mi se pare foarte interesant.
Sunt curioasă.
Industria IT a fost criticată din cauza puterii ei asupra societății,
nu că industria bancară nu ar fi criticată.
Dar ce spui despre oamenii care își fac griji
că aceste companii IT capătă și mai multă influență și control
asupra vieților lor?
DS: Da.
Cred că e important ca orice companie, chiar și companiile IT,
să respecte limitele
cu privire la așteptările clienților unei companii care le oferă servicii.
Cred că cea mai importantă calitate a unei companii e încrederea publicului,
iar încrederea vine din a ști
că acea companie îți respectă intimitatea
și nu îți va vinde datele și informațiile,
că poate efectua tranzacții într-o manieră sigură,
astfel încât tranzacțiile să fie protejate.
Cred că lucrurile acestea sunt de bază
și că toate companiile trebuie să le respecte.
Trebuie să se asigure că ai lor clienți
au confidențialitatea pe care și-o doresc
și siguranța și securitatea
de care au nevoie.
CH: Evident, ai câștigat multă încredere din partea guvernului SUA.
Poate am putea vorbi puțin despre cum ai colaborat cu ei
pentru a distribui bani prin Programul de protejare a salariilor.
Am fost curioasă,
am citit
că aproximativ 30 de milioane de companii mici în Statele Unite
pot obține credite,
dar numai șase milioane au primit.
Ce crezi că s-a întâmplat?
DS: Da.
Cred că inițial, guvernul — și le acord mult credit —
a răspuns destul de rapid
cu un pachet de stimulare de 3 trilioane de dolari.
Acestea au fost numere masive
într-un interval foarte scurt de timp.
Am lucrat cu diverse agenții,
foarte strâns cu Departamentul Trezoreriei,
în ceea ce privește distribuția stimulentelor.
Iar ei au lucrat literalmente zi și noapte la asta.
Administrația Întreprinderilor Mici lucra zi și noapte.
Dar acestea sunt volume
nemaivăzute până acum rulând prin aceste sisteme,
iar prima tranșă a acestor împrumuturi
a fost greu de efectuat.
Au fost multe dificultăți tehnice în a ajunge la întreprinderile mici.
Și prima tranșă nu a fost suficientă,
banii s-au folosit rapid,
și mai erau multe întreprinderi mici
care aveau nevoie de bani.
A doua tranșă
e încă în vigoare.
Nu s-a epuizat încă,
și vrem să dăm împrumuturi în continuare.
Am împrumutat aproximativ 50.000 de întreprinderi mici.
Am împrumutat aproximativ 1,7 miliarde de dolari,
și mărimea împrumutului nostru,
de care chiar sunt mândru,
e de aproximativ 31.000 de dolari.
Media împrumuturilor date de bancă e între 100.000 și 125.000 de dolari.
Dăm împrumuturi acestor adevărate mici afaceri
de pe Main Street.
și sunt mândru că am reușit să facem asta,
și cred că ar trebui să acordăm credit guvernului SUA
și guvernelor din întreaga lume,
care iau situația în serios,
care alocă sume foarte mari, un procentaj semnificativ din PIB,
pentru salvarea micilor întreprinderi
care încearcă să aibă grijă de clienți
și care se află într-o perioadă cu adevărat dificilă acum.
Și am încercat ca,
în loc să trimitem cecuri prin poștă, ceea ce ar fi absurd în ziua de azi —
oamenii nu trăiesc acolo unde cred vor trăi,
locuiesc cu părinții sau cu prietenii sau altundeva,
să trimiți cecuri poștal
pe care să trebuiască să le duci undeva,
ceea nici nu poți face dacă ești în izolare,
ca să le încasezi,
a face asta electronic are mult mai mult sens —
am lucrat cu Serviciul Venituri Interne (IRS) și cu Trezoreria
și alte agenții guvernamentale pentru a le distribui electronic.
CH: Da, are sens.
Este un proiect masiv, masiv
pentru noi toți.
Whitney e aici cu câteva întrebări din comunitatea noastră.
DS: Salut, Whitney!
Whitney Pennington Rodgers: Bună, Dan! Ce faci?
Comunitatea are câteva întrebări interesante
în legătură cu ce ziceai mai devreme despre securitate.
Avem o întrebare de la Marc —
și îmi cer scuze în avans dacă îți voi greși numele, Marc —
Marc Vanlerberghe:
„Trecerea la bani digitali poate fi încă un pas
spre crearea supravegherii totale.
Cum evităm să se întâmple asta?”
DS: Da, ei bine, Marc, despre asta vorbeam înainte.
Cred că idea de încredere
este incredibil de importantă.
Cred că singurele companii care vor avea succes —
și cred că asta e în propriile noastre mâini ca consumatori, apropo;
trebuie să fim conștienți de datele și informațiile pe care le oferim
și căror companii le oferim —
dar cred că companiile care vor avea succes
vor fi cele cu un grad ridicat de încredere a publicului,
încredere care se obține prin protejarea confidențialității,
dar și asigurându-te că tranzacțiile digitale
sunt cât se poate de sigure.
Adică, ideea cibersecurității
a fost întotdeauna importantă,
dar devine din ce în ce mai importantă, odată ce trecem de la fizic la digital,
iar aici mulțimile mari de date sunt importante,
deoarece o identitate a unui consumator e furată o dată la fiecare două secunde.
La fiecare două secunde, unui consumator i se fură identitatea.
Deci trebuie să fim, spre exemplu,
trebuie să ne asigurăm că atunci când te autentifici
cu propriile date,
că sunt date legitime.
Trebuie să verificăm între 30 și 100 de elemente ale unei tranzacții
ca să ne asigurăm că tu ești cel ce a făcut-o
înainte de a transfera banii din cont.
Deci există un echilibru între a te asigura că ai suficiente date
pentru a proteja pe cineva de fraude
și în același timp confidențialitatea clientului să fie pe primul loc,
cred că e un echilibru care trebuie să apară
pentru ca noi să reușim.
WPR: Grozav, și trecând de la tranzacțiile digitale la moneda digitală,
avem o întrebare de la Simone Ross
în legătură cu oportunitatea care există pentru moneda digitală.
Ea a menționat că PayPal s-a retras din Libra.
De ce ar fi nevoie ca o monedă digitală cu adevărat incluzivă să capete tracțiune?
DS: Da.
Cred că există foarte multe oportunități
dacă ne gândim la monedele digitale.
Părăsirea noastră a Libra
nu a avut nicio legătură cu convingerea noastră
că blockchain și alte forme stabile de monede digitale
sunt foarte importante
și pot fi foarte, foarte utile,
mai ales în alte părți ale lumii.
În timp ce ne gândim la stabilitatea din diferitele părți ale lumii,
unde monedele oscilează,
e bine să ai o monedă stabilă, care îți permite să știi
că dacă o ai
are valoarea x
și că o poți tranzacționa,
fie cu alte persoane pe glob,
fie, și mai important, cu comercianții din întreaga lume.
Studiem tot felul de monede digitale,
muncind mână în mână cu mai multe guverne,
cred că ar trebui să ne gândim cu toții la cum va evolua tehnologia
și cum vor evolua monedele ca urmare.
Cred că această criză a deschis cu adevărat ochii
multor guverne din întreaga lume
în ceea ce privește nevoia de diferite instrumente
pentru a crea stimulente
și pentru a distribui eficient și rapid fonduri
cetățenilor lor.
WPR: Grozav. Mă voi reîntoarce cu mai multe întrebări
și mi-ar plăcea să reamintesc comunității că pot pune întrebări
prin funcția „Pune întrebare”.
Utilizați fila derulantă pentru a selecta episodul 2,
ca să apară întrebările.
Mulțumesc!
DS: Mulțumesc, Whitney!
CH: Mulțumesc, Whitney!
Dan, vreau să ne întoarcem la ceva ce am menționat la început
despre bunăstarea financiară.
PayPal a făcut ceva unic
prin modul în care a calculat salariile angajaților
și sumele acordate ca bonusuri.
De obicei, salariile sunt stabilite de piață,
dar ai descoperit că un salariu la fel sau mai mare decât al altor companii
nu a fost mereu de ajuns.
Ne poți vorbi despre asta?
DS: Da.
Așa cum am spus într-una din afirmațiile mele de deschidere,
două treimi dintre americani nu reușesc să-și achite toate cheltuielile
până la sfârșitul lunii.
Sunt stresați financiar,
și asta le face un haos din viață.
Am făcut un studiu pe angajații PayPal.
Am făcut un studiu de cercetare,
și am făcut-o pentru că am crezut că voi obține informații grozave
pe care să le prezint la o întâlnire a angajaților
despre cât de bine îi plătim,
pentru că plătim, după cum spui,
la prețul pieței sau peste piață
în toate locațiile din întreaga lume.
Și ce ce am descoperit, e că, din păcate,
chiar dacă plăteam la prețul pieței sau peste piață,
60 la sută din personalul nostru de operațiuni,
angajații noștri entry-level, lucrătorii noștri cu ora,
aveau aceeași problemă.
Abia le ajungeau banii de la o lună la alta.
Și asta mi s-a părut pur și simplu inacceptabil.
Cred că lumea se schimbă
în ceea ce privește responsabilitatea corporațiilor,
responsabilitatea directorilor generali.
Avem multe părți interesate pe care încercăm să le mulțumim,
de la autorități de reglementare, la acționari, la clienți, la angajați.
Dar cred că responsabilitatea numărul unu pe care o avem
este sănătatea — sănătatea financiară — a angajaților noștri,
pentru că nimic nu poate fi mai important pentru o companie
decât să ai angajați stabili financiar, pasionați, care lucrează pentru tine,
pentru că nimeni nu va servi clienții
mai bine decât angajații care simt că aparțin undeva
și care sunt stabili financiar și bucuroși că fac parte din acea companie.
Iar atunci adevărata întrebare devine: Cum măsori asta?
Pentru că mulți oameni se gândesc la minimul pentru trai sau la salarii minime.
Și ne-am gândit că nu este suficient
și am creat o măsurătoare numită „venitul disponibil net”
care este, practic:
după ce plătești taxele și cheltuielile esențiale pentru trai,
câți bani îți rămân pentru alte lucruri
sau ca să pui deoparte?
Și iată un lucru cu adevărat trist — nu sunt mândru de asta,
dar amintiți-vă, plăteam prețul pieței sau mai mult,
am crezut că piața va avea grijă de problema asta.
Făcând asta, am constatat că acea populație
a avut între patru și șase la sută VDN, venit disponibil net,
după achitarea taxelor și a cheltuielilor esențiale pentru trai.
Nu este suficient.
Te vei chinui să o scoți la capăt.
Și apropo, VDN se schimbă de la locație al locație la locație
în funcție de regiune.
Există un alt VDN în Manila, un alt VDN în Omaha, Nebraska,
decât în New York etc.
Practic ne-am spus nouă înșine
că trebuie să aducem VDN-ul la 20 la sută.
Pentru că la 20 la sută —
ceea ce e o schimbare uriașă, de la 4-6 la sută, la 20 la sută —
dar la 20 la sută, ai de fapt capacitatea de a pune deoparte
și să acoperi și alte costuri.
Am făcut o reorientare masivă
a sistemelor noastre de compensare.
Am redus valoarea bonificărilor cu 58 la sută,
deoarece bonusurile sunt ca o taxă regresivă:
plătești aceeași sumă indiferent de salariu.
Am avut foarte mulți angajați care nu luau bonusuri de asigurare medicală,
pentru că acestea costau prea mult.
Așa că le-am diminuat cu 58%.
Am făcut toți angajații PayPal acționari
și proprietari ai afacerii,
și le-am dat subvenții destul de mari
ca să poată face parte din succesul PayPal-ului pe viitor.
Am crescut salariile acolo unde era nevoie.
Și apoi am compresat totul într-un program de educație financiară,
pentru că oamenii nu au avut niciodată echitate,
și se gândeau:
„Cum economisesc acum că am dolari incrementali?”
Iar asta ne-a costat destul de mult,
dar cred,
așa cum cheltuim foarte mulți bani să avem grijă de clienți,
după cum ai menționat, pe timpul COVID-19,
companiile trebuie să aibă ca prioritate nu numai profitul,
nu numai maximizarea profitului pentru trimestrul următor.
Cred ferm,
că aceste costuri pentru grija față de angajații noștri,
grija față de clienții noștri,
ne vor avantaja pe termen lung
înzecit.
Iar deja vedem impactul produs.
Deci, cred că fiecare CEO, toate companiile,
trebuie să înceapă să se gândească,
mai ales ca rezultat al acestei crize,
dar cum am menționat, ne aflam deja într-o criză,
cum să își pună angajații pe primul loc, cum să aibă grijă de ei.
Dacă faci asta, ai grijă și de clienți.
iar dacă ai grijă de clienți,
vei avea grijă de acționari, inevitabil.
Cu asta ne ocupăm
cam de un an.
CH: E foarte interesant
și aduce în discuție multe întrebări,
pentru mine și pentru comunitatea noastră.
PayPal este o afacere IT foarte profitabilă,
flux de numerar mare și marje de numerar mari.
Crezi că acest model poate fi adoptat de orice companie,
fie aceasta o companie IT, de manoperă sau una de ambalat carne?
Adică, toată lumea ar trebui să se gândească la asta?
DS: Cred că, și nu vreau să fiu moralizator
sau să spun altor companii ce ar trebui să facă —
dar după mine, cred că toți ar trebui să înțeleagă
că e importantă sănătatea financiară a angajaților lor.
Ăsta e un lucru de bază ce trebuie făcut.
Ce faci după,
e în funcție de puterea financiară a companiei
sau ordinea priorităților.
Ce am descoperit
e că am crezut că piața ar fi trebuit să poată spune asta,
și de asta spun...
am încredere în capitalism.
Cred că e, din multe privințe,
cel mai bun sistem economic pe care îl cunosc.
Dar, ca orice alt lucru, are nevoie de îmbunătățiri.
Are nevoie de reglare,
iar pentru populația vulnerabilă,
doar pentru că oferi salariul stabilit de piață,
nu înseamnă că au sănătate sau bunăstare financiară.
Cred că toți ar trebui să știe
dacă angajații lor au fonduri suficiente pentru a pune deoparte,
pentru a rezista la șocuri financiare,
și să se întrebe ce ar putea face în privința asta.
Cred că măsurătoarea VDN
e foarte interesantă.
Durează ceva până o faci,
pentru că trebuie să fii minuțios
și să înțelegi costurile de trai în funcție de locație
și legislația privitoare la taxe.
Dar trebuie creat un VDN
care atinge un anumit nivel,
ca oamenii să nu se mai chinuie financiar.
Dacă angajații nu stau bine financiar,
nu vor fi la fel de productivi.
Se vor întreba lucruri de genul: „Ce-o să fac cu copiii?
Copilul mi-e bolnav. N-am asigurare de sănătate.”
Cred că apare o spirală.
Crezi că economisești fonduri,
plătind salarii mai mici,
dar de fapt,
după mine cel puțin,
dacă ai grijă de angajați,
restul lucrurilor decurg natural.
Sunt mai productivi.
Se bucură că fac parte din companie.
Au grijă de clienți mai bine.
Iar toate acestea,
sunt în favoarea companiei,
în legătură cu oferirea serviciilor la clientul final.
Dar asta începe cu angajații.
CH: Deci crezi că „e nevoie de îmbunătățiri la capitalism”,
și crez că VDN ar trebui adoptat de toate companiile.
Dar crezi că asta se poate întâmpla prin activitate corporativă binevoitoare?
Îl canalizez pe fratele Bernie acum,
dar cred că multă lume ar fi sceptică
că ar trebui să avem încredere în companii, în punctul ăsta.
Ar trebui ca guvernul să intervină și să mărească salariile minime,
să ia măsuri pentru a proteja angajații în moduri mai structurate?
DS: Cred că guvernul joacă un rol,
și cred că sectorul privat și cel public
trebuie să lucreze mai strâns
pentru a aborda problemele
cu care ne confruntăm în societate, peste tot pe glob,
fie că e vorba de inegalitatea salariilor,
probleme de mediu,
sănătate,
protejare, lucruri de genul,
confidențialitate.
După cum văd eu problema,
e foarte dificil pentru guverne să reglementeze asta
pentru că sunt foarte multe moduri de a privi problema.
Dacă aș fi fost alt CEO,
asta este...
e în interesul tău
să faci asta
pentru că oferă un avantaj competitiv.
Noi atragem, cred eu,
cei mai talentați oameni de pe glob,
la PayPal
pentru că avem o misiune în care oamenii cred,
chiar încercăm să facem o schimbare pentru mai bine.
Nu zic că suntem perfecți,
nu cred că oamenii ar trebui să renunțe la responsabilitatea
de a face o mică schimbare pozitivă
pe viitor.
Dacă suficiente companii, dacă suficiente guverne ar face asta,
ar fi o adevărată schimbare
în lume.
Dar,
ai nevoi de valori pentru a susține asta.
Iar aceste valori sunt foarte importante.
Aceste valori ar trebui să susțină incluziunea.
Ar trebui să susțină diversitatea forței de muncă.
Ar trebui să susțină bunăstarea financiară.
Dacă faci asta,
și îi atragi pe cei mai talentați oameni,
atunci, prin definiție,
cred că cel mai mare avantaj competitiv al unei companii
sunt angajații.
Strategiile sunt grozave.
Multe lucruri sunt grozave.
Dacă ai angajați grozavi,
dedicați muncii lor,
care au stabilitate financiară,
vor face lucruri grozave.
Cred că e un avantaj competitiv
care impulsionează companiile.
Deci trebuie să existe
mai mulți CEO și companii
care să se miște în direcția asta,
iar eu cred că începem să vedem asta din ce în ce mai mult.
Odată ce se întâmplă asta,
totul se va transforma,
iar eu cred că din ce în ce mai mulți vor fi nevoiți să o facă
pentru a rămâne competitivi.
Ar putea părea că sunt interese egoiste la mijloc,
dar sincer,
nu mă interesează dacă o fac din bunătate,
sau o fac pentru că ar fi un dezavantaj competitiv
dacă nu o fac.
Crearea sănătății financiare pentru angajații noștri este scopul,
și trebuie să îl atingem.
CH: Da. Pare că te gândești la situația asta ca la un câștig de ambele părți,
dar pare și că ești dispus să îi pui pe angajați pe primul loc,
și nu pe acționari.
Whitney e — scuze, spune.
DS: Nu, nu, nu — voiam să spun
că eu chiar cred asta,
cred că ideii de mai multe părți interesate în capitalism
i-a venit timpul
și nu putem să ne gândim doar
la o singură parte interesată care trebuie mulțumită.
Trăim în comunități, trăim pe glob.
Ca oamenii să se zbată de dimineața până seara
nu e în beneficiul niciunei companii...
Dacă putem face ceva,
aceea e să creăm bunăstare financiară pentru angajații noștri,
și ar trebui să o facem.
WPR: Fantastic. Avem atât de multe întrebări din comunitatea noastră.
O întrebare de la Lara Pearson,
dacă PayPal ia în considerare dă devină o Corporație B.
„Ești familiarizat cu mișcarea Corp. B,
responsabile social și față de mediu, care au mai multe scopuri?
Presupunând că da, a luat PayPal în considerare
să devină o Corporație B certificată?
DS: Da, sunt familiarizat cu Corp. B.
Nu avem nicio intenție
să devenim o Corporație B.
Cred că valorile și scopurile noastre
sunt aliniate cu viziunea de mai multe părți interesate,
dar ce îmi doresc
este ca asta să devină o mișcare
în corporațiile majore de pe glob.
Nu vor fi corporații importante pe glob
care să devină Corp. B.
Sunt multe alte probleme în a deveni
o Corporație B,
spre deosebire de o companie listată public,
și va mai dura până când asta se va întâmpla.
Ce încerc să fac este
să încurajez și să demonstrez
că a avea mai multe părți interesate,
a pune angajații pe primul loc
creează un avantaj competitiv.
Și cred că nu sunt singurul CEO care crede asta.
Oamenii ca Satya Nadella de la Microsoft fac o treabă foarte bună,
Marc Benioff de la Salesforce.
Aș putea face o listă cu nume.
Dar lista nu e suficient de lungă, încă,
dar sunt câteva nume importante,
și indivizi pe glob
care vorbesc despre capitalism cu mai multe părți interesate,
și cred că e important, gândindu-ne la economiile noastre
și la modul de viață, pe viitor.
WPR: Lumea a fost foarte interesată de programul VDN
și sunt multe întrebări despre el,
una din ele de la Juan Enriquez,
care întreabă de un mod rațional de a aborda discrepanțele veniturilor.
Poate ai putea să vorbești dincolo de acest program
despre moduri în care am putea aborda problema
într-un mod inteligent, în viitor.
DS: Da.
Nu există o soluție simplă, altfel ar fi fost implementată.
Sunt unele lucruri la care mă gândesc,
care nu abordează complet diferențele extreme de venituri.
Mă gândesc la lucrurile astea pragmatic,
și la ce putem face ca să abordăm problema.
Mă gândesc,
dacă am putea face-o pas cu pas,
atunci am merge în direcția corectă
și nu am fi copleșiți de drumul rămas.
În primul rând, companiile trebuie să aibă grijă de angajați,
iar asta va aborda în mod imediat
unele probleme de discrepanțe în venituri.
În al doilea rând, cred că
în mod ironic, dacă ai mai puțini bani,
te costă mai mult să îi administrezi și să îi muți,
gândiți-vă astfel:
cu cât ai mai puțini, dacă ești înafara sistemului financiar,
cu atât consumi mai mult pe administrarea și mutarea banilor.
Și cred că tehnologia
este un mod fundamental de a ne gândi
la moduri de a reduce costurile asociate administrării și mutării banilor
cu 50-70 la sută,
la lucruri precum încasarea cecurilor,
trimiterea banilor,
care constituie o parte importantă a economiei lumii.
Dacă o faci în mod obișnuit,
mergi la magazin,
trimiți banii către alt magazin, de unde vine cineva ca să îi ridice.
În primul rând, consumă foarte mult timp,
și costă între 8 și 12 la sută
din suma pe care o trimiți.
Dacă trimiți 100 de dolari,
destinatarul care are nevoie disperată de ei,
primește între 88 și 90 de dolari.
Dacă faci asta electronic, portofel digital către portofel digital,
costă aproximativ 3 la sută,
deci rămâi cu 97 de dolari.
Deci cred că sunt modalități de a aborda costurile.
După cum am menționat,
sunt atât de mulți bani cheltuiți pe taxe nenecesare,
și dobânzi mari,
dacă putem să le reducem la 20, 30%,
sumele pe care le putem da populației vulnerabile sunt destul de mari
și vor face o diferență.
WPR: E grozav.
Avem multe întrebări de la audiență,
încă una, înainte să îi dau cuvântul înapoi la Corey,
cu întrebările finale.
Aceasta e de la Anna Tunkel,
care e potrivită pentru finalul interviului:
„În legătură cu ce ești cel mai optimist
și care ți se par cele mai mari oportunități
pentru 'Building Back Better' după COVID?”
DS: Ei bine,
un lucru care mă face să fiu optimist —
mereu am fost încrezător în spiritul uman,
și în puterea unui singur individ să facă o schimbare.
Știu că sună ca un clișeu, dar eu chiar cred
că fiecare din noi poate contribui la schimbare.
Dar uite ce observ:
încep să văd asta la o scară mult mai mare
decât am văzut-o vreodată.
Avem diferite platforme
platforma PayPal și Venmo.
Venmo în Statele Unite, PayPal pe tot globul.
Banii donați prin aceste platforme,
fie că e vorba de afaceri locale,
artiști, muzicieni,
barmani,
locuri de rugăciune, școli,
ONG-uri, organizații caritabile,
au crescut exponențial.
Am ajutat la strângerea, prin platforma PayPal,
de când a început pandemia COVID-19,
a 2,8 miliarde de dolari pentru ONG-uri și organizații caritabile —
2,8 miliarde.
E incredibilă
cantitatea de generozitate arătată
de comunitatea globală în perioada asta.
Vedem oameni care dau bani mai departe.
Cineva îi dă unui barman 20 de dolari,
iar el își ține 10,
și dă restul altcuiva.
Vedem asta pe platforma noastră,
și mă face să mă simt optimist.
Cred că perioada asta
ne-a arătat mai multe lucruri care se întâmplau deja,
dar nu erau vizibile,
iar atunci când lucrurile devin vizibile,
atunci putem începe să le abordăm,
și cred că au avut vizibilitate
unele probleme care ar fi trebuie să ne fi preocupat mai devreme,
dar populațiile vulnerabile nu au o voce la fel de puternică ca ceilalți,
iar acum acea voce e auzită, pentru că nu mai poate fi ignorată.
Și să sperăm că va crea un progres
către eliminarea inegalităților structurale
care există de mult timp.
WPR: Este grozav.
E foarte mult interes online pentru acest subiect.
Mai ai câteva întrebări și tu.
CH: Mai avem încă una din comunitate,
de la Jacqueline Ashby.
Anna mi-a furat ultima întrebare,
care era privitoare la restaurarea încrederii în umanitate.
Dar există mult interes pentru VND.
Există vreun mod de a afla mai multe informații,
de a-ți oferi cunoștințele și metodologia?
DS: Cu mare plăcere.
Nu are drepturi de autor.
Ne-ar plăcea ca —
asta se poate să nu fie măsurătoarea perfectă.
Este cea mai bună pe care am găsit-o,
dar lucrând în comunități,
putem să o modificăm și să ne gândim la lucruri care îi lipsesc,
sau la îmbunătățiri,
ar fi fantastic.
Nu cunosc cea mai bună metodă de a face asta.
Le las pe Corey și Whitney să mă ajute,
dar bineînțeles că suntem dispuși să împărtășim.
Nu e nimic de ascuns.
CH: Sună ca o prezentare TED Talk bună.
Mulțumesc foarte mult, Dan! A fost o conversație foarte interesantă.
Cred că am mai putea vorbi încă o oră,
dar mulțumesc ai fost cu noi aici.
DS: Mulțumesc, Corey! Mulțumesc, Whitney! Mulțumesc!
WPR: Mulțumesc, Dan! Mulțumesc!