היריב שלכם לכד אתכם וחיבר אתכם לניסוי מוזר.
הוא האריך את מערכת העצבים שלכם עם נוירון אחד מאוד ארוך
למטרה במרחק 70 מטר.
בנקודה מסויימת, הוא ירה חץ.
הם תוכלו לחשוב מחשבה למטרה לפני שהחץ יפגע בה,
הוא ישחרר אתכם.
אז מי מנצח במרוץ?
כדי לענות, נצטרך לבחון את החומרה של המחשבה: נוירונים.
למוח האנושי יש בערך 86 מיליארד מהתאים האלה.
הם משדרים אותות במורד האקסונים בצורת פולסים חשמליים,
או פוטנציאל פעולה.
ניורון אחד יכול להעביר אז את האות הזה לבא אחריו בסינפסה
בדרך של נוירו טרנסמיטורים כימיים.
האות מתקבל על ידי הדנטריט של הניורון הבא,
מחלחל במורד האקסון, וממשיך הלאה.
אז, גורמי המפתח שקובעים כמה מהר אתם חושבים
כוללים כמה זמן לוקח לייצר פוטנציאל פעולה ראשוני;
לחלחל אותו במורד האקסון; ולהעביר אותו דרך הסינפסה.
אנחנו חייבים גם לחשב את מספר הנוירונים המעורבים
והמרחק שהאות צריך לעבור.
הבה נראה איך זה נראה בדרך פשוטה -- רפלקס הבעיטה בברך שלכם.
מכה על גיד הפטלר מפעילה פולס חשמלי
שנע במעלה נוירון תחושתי לעמוד השדרה שלכם.
שם האות מתפצל, ולמען הפשטות,
נתחשב בחלק שקופץ לתוך נוירון התנועה
לעבור חזרה במורד הרגל שלכם.
האורך הכולל של הנוירונים בדרך ההיא
הוא בערך מטר אחד אצל אדם בגובה 1.65 מטר,
ובממוצע לוקח 15 עד 30 מילישניות ממכה לבעיטה.
מהירות היא מרחק חלקי זמן,
אז האות הזה נע במהירות של בין 120 ל 240 קילומטר בשעה.
פוטנציאל הפעולה הראשונית מהווה 1 עד 5 מילישניות
והשידור הסינפטי לוקח רק 0.1 עד 0.5 מילישניות,
אז רוב הזמן מוקדש למעבר בתוך האקסון.
זה עקבי עם ממצאי המחקר
שנוירון של אדם ממוצע שולח אותות במהירות של בערך 180 קילומטר בשעה.
אבל מהירויות יכולות להיות מואצות עם מיאליניזציה וקוטר אקסון מוגדל.
מיאלין הוא כיסוי שומני שמבודד את האקסון,
ומונע מזרמים חשמליים לזלוג החוצה.
באותה עת, אקסונים בקוטר גדול יותר מציעים פחות התנגדות פנימית.
הגורמים האלה יחד יכולים להעלות את מהירות פוטנציאל הפעולה
עד למהירות 432 קילומטר לשעה.
יש מגוון גדול: כמה אנשים חושבים מהר יותר מאחרים,
ומהירות המחשבה שלכם משתנה במהלך חייכם.
במיוחד, כשהם מגיעים לגיל מבוגר יותר,
כיסוי המיאלין שמכסה את האקסונים שלכם נשחק,
ומבנים עצביים אחרים מידרדרים.
חזרה לניסוי השפל.
חיצים שנורים מקשת עפים בממוצע,
במהירות של 240 קילומטר בשעה.
מה שאומר שבהנתן נוירונים ארוכים מספיק עם ציפוי מיאלין וקוטר גדול מספיק,
המחשבות שלכם למעשה יכולות לנצח במרוץ.
אבל... יש בעיה.
החץ והמחשבה לא יוצאים לדרך באותו הזמן;
ראשית החיצים נורים, ואז ברגע שאתם קולטים את זה,
האות שלכם יכול לצאת במורד הנתיב.
עיבוד תמונות או מוזיקה, דיבור פנימי,
וזכרון - כולם דורשים דרכים עצביות מורכבות
שלא קרובות ללינאריות של ריפלקס קפיצת הברך.
המהירות בה המחשבות מתרחשות היא מאוד עקבית,
עם שינויים מבוססים על ציפוי המיאלין וקוטר האקסון.
אבל משך המחשבה ישתנה משמעותית כתלות בדרך שלה,
בעצירות בדרך וביעד.
במקרה הזה, כשאתם קולטים גירוי מאיים,
אתם תפעילו תגובה של פחד.
בדומה לתגובת הקפיצה של הברך,
בהלה יכולה להיות לא רצונית ומאוד מהירה.
אם המיתר מקפץ חזק מספיק,
אתם יכולים להגיב תוך 65 מילישניות.
אבל יותר סביר, שתגובת הבהלה שלכם תהיה מבוססת על ראיה.
העיניים שלנו יכולות לייצר תמונה במהירות של 13 מילישניות,
אבל עיבוד של מה שאנחנו רואים וקביעת הסכנה שזה מהווה
יכולה לקחת עד 180 ל 200 מילישניות.
באותו זמן החץ יעוף כבר 13 מטר.
המטרה רחוקה מספיק
שיש לכם סיכוי מספיק להשיג אותו,
אם תוכלו, מילולית, לחשוב את דרככם החוצה.