För några somrar sedan,
gjorde jag den här målningen "Himmelen"
Den var fritt målad
gestikulerande, icke-objektiv målning
Jag känner att det är min post-moderna version av abstrakt expressionism
och jag läser de Koonings biografi
om hur stackars de Kooning satt i en stol i åratal
och försökte få till en målning att bli rätt
Och jag målar på min falskt abstrakt expressionistiska,
gör exakt samma sak:
kollar på den.
Går, petar omkring på den lite grann
sitter ner.
Och jag läser boken och tänker
"Skaffa ett liv, de Kooning!"
Och då tänker jag
" å herregud, det här ÄR svårt att göra!"
och just då slutade jag
[skrattar]
När jag började måla
mitt målande kom ut från skulptering
och jag använde akryl färg nästan som ett skulpterings-material
Jag målade upp och ner
och sedan rakt åt sidan,
täckandes penseldragen,
slipade inte bort dem,
men försökte bara att göra det, inte expressionistiskt alls
och då
så satte jag upp min maskeringstejp och färg överallt
så att man hade den här vassa grejen och den här gestikulerande grejen
som pågick samtidigt
Det var ett stort genombrott.
Du får båda.
du fick dem på båda sätten
Du fick Albers och de Kooning i samma målning