אני הולך לדבר על תודעה.
למה תודעה?
טוב, זה נושא מוזנח באופן מוזר,
בתרבות המדעית והפילוסופית שלנו כאחד.
כעת, מדוע זה מוזר?
טוב, זה ההיבט החשוב ביותר של חיינו
מסיבה לוגית מאד פשוטה,
דהיינו, זה תנאי הכרחי לכל דבר
חשוב בחיינו שאנחנו מודעים לו.
חשוב לכם מהמדע, מפילוסופיה, מוסיקה, ואמנות, מה שלא יהיה --
זה לא שווה אם אתה זומבי, או בתרדמת. נכון?
אז מודעות היא מספר 1.
הסיבה השנייה היא שכשאנשים
מעונינים בזה, כפי שהיו צריכים, לדעתי
הם נוטים לומר את הדברים הכי מחרידים
ואז, אפילו כאשר הם לא אומרים דברים מחרידים
והם באמת מנסים לבצע מחקר רציני ,
טוב, זה נעשה לאט, ההתקדמות היתה איטית.
כשהתחלתי להתעניין בזאת לראשונה. חשבתי, טוב,
זוהי בעיה פשוטה בביולוגיה.
הבה ונגייס דוקרני מוח אלה כדי שיטרחו ויבינו
כיצד זה עובד במוח.
אז הלכתי לאוניברסיטת קליפורניה בסן פרנציסקו, ודיברתי עם כל
הנוירוביולוגים הגדולים שם,
והם הפגינו קצת חוסר סבלנות,
כפי שמדענים עושים לעיתים קרובות כאשר שואלים אותם שאלות מביכות.
אבל מה שהדהים אותי הוא, שברנש אחד אמר בכעס,
נוירוביולוג מאד ידוע, הוא אמר: "תראה,
בתחום שלי, זה בסדר להתעניין בתודעה,
אך קבל קביעות קודם כל, קבל קביעות קודם כל.
כעת, אני כבר עובד על זה מזה זמן רב.
אני חושב שכעת ניתן למעשה לקבל קביעות
על ידי עבודה על תודעה.
אם כך, זהו ממש צעד גדול קדימה.
טוב, אם כן, למה קיימת הרתיעה המוזרה הזאת
והעוינות המוזרה לתודעה?
טוב, אני חושב שזה שילוב של שני מאפיינים
של התרבות האינטלקטואלית שלנו
שמעדיפה לחשוב שהם מנוגדים זה לזה
אבל למעשה הם חולקים מערכת משותפת של הנחות.
מאפיין אחד הוא המסורת של הדואליזם הדתי:
תודעה איננה חלק מהעולם הפיסי.
היא חלק מהעולם הרוחני.
היא שייכת לנשמה,
והנשמה איננה חלק מהעולם הפיסי.
זוהי המסורת של אלוהים, הנשמה והאלמוות.
יש מסורת אחרת שחושבת שזה מנוגד לזה
אבל מקבלת את ההנחה הגרועה ביותר.
מסורת זו חושבת שאנו מטריאליסטים מדעיים עד מאד:
תודעה אינה חלק מהעולם הפיסי.
או שהיא אינה קיימת כלל, או שהיא משהו אחר,
תוכנת מחשב או משהו כזה,
אך בכל מקרה זה אינו חלק מהמדע.
ונהגתי להכנס לויכוח שבאמת גרם לי לכאב בטן.
הנה, כיצד זה התנהל.
המדע הוא אובייקטיבי, התודעה היא סובייקטיבית,
לפיכך לא יכול להיות מדע של תודעה.
טוב, אז שתי מסורות תאומות אלו משתקות אותנו,
קשה מאד להשתחרר משתי מסורות אלו.
ויש לי רק מסר אחד ממשי בהרצאה זו,
והוא, שתודעה היא תופעה ביולוגית
כמו פוטוסינתזה, עיכול, והתחלקות התאים --
אתם מכירים את כל התופעות הביולוגיות - וכאשר מקבלים את זה,
רוב, אם כי לא כל הבעיות הקשות האלה
בקשר לתודעה פשוט נמוגות.
ואני עומד לעבור על אחדות מהן.
טוב, כעת אני הבטחתי לספר לכם
חלק מהדברים השערורייתיים שנאמרו על תודעה.
אחד: תודעה לא קיימת.
זוהי אשלייה כמו שקיעות השמש.
המדע הוכיח ששקיעות שמש וקשתות בענן הן אשליות.
אז תודעה היא אשלייה.
שניים: טוב, אולי היא קיימת, אבל זה באמת משהו אחר.
זו תוכנת מחשב שרצה במוח.
שלוש: לא, הדבר היחידי שקיים הוא באמת התנהגות.
זה מביך כמה השפעה היתה לביהביוריזם
אבל אני אחזור לזה.
וארבע: אולי התודעה קיימת,
אבל היא לא עושה שום הבדל בעולם.
כיצד יכולה הרוחניות להניע משהו?
כעת, בכל פעם שמישהו אומר לי את זה, אני חושב,
אתה רוצה לראות שרוחניות מניעה משהו?
הבט. אני מחליט במודע להרים את ידי,
והדבר המטופש עולה למעלה. (צחוק)
יתר על כן, שימו לב לזה:
אנו לא אומרים, "טוב, זה מעט כמו מזג האוויר בג'נבה.
יש ימים שזה עולה ויש ימים שלא."
לא, זה עולה בכל פעם שאני רוצה בכך.
טוב, אני הולך לספר לכם כיצד זה אפשרי.
כעת, אני עדיין לא נתתי לכם הגדרה.
אינכם יכולים לעשות זאת אם אינכם נותנים הגדרה.
אנשים תמיד אומרים שתודעה היא קשה מאד להגדרה.
אני חושב שהיא קלה מאד להגדרה
אם אינכם מנסים לתת הגדרה מדעית.
אנחנו לא מוכנים להגדרה מדעית,
אבל להלן הגדרה של השכל הישר.
תודעה מורכבת מכל מצבי הרגש
החישה או ההכרה.
זה מתחיל בבוקר כאשר אתם מתעוררים משינה נטולת חלומות,
וזה ממשיך לאורך כל היום עד שאתם נרדמים
או מתים, או נעשים חסרי הכרה מסיבה כלשהי.
חלומות הם צורה של תודעה בהגדרה זו.
כעת, זוהי הגדרה של השכל הישר. זוהי המטרה שלנו.
אם אינכם מדברים על כך אינכם מדברים על תודעה.
אבל הם חושבים, "טוב אבל אם זה כך, זו בעיה איומה.
איך דבר כזה יכול להתקיים כחלק מהעולם האמיתי?"
וזה, אם אי פעם לקחתם קורס בפילוסופיה,
זה מוכר כבעיית גוף-נפש.
אני חושב שלזה יש פיתרון פשוט. אני עומד לתת לכם אותו.
והנה הוא: כל מצבי התודעה שלנו ללא יוצא מהכלל,
נגרמים על ידי תהליכים נוירוביולוגיים במוח ברמה נמוכה יותר,
והם ממומשים במוח
כתכונות מערכת ברמה גבוהה יותר.
זה מסתורי בערך כמו הנזילות של המים.
נכון? הנזילות אינה עוד נוזל שניתז החוצה
על ידי מולקולות H2O .
זהו מצב שבו המערכת נמצאת.
וממש כמו שצנצנת מלאה במים יכולה לעבור מנוזל למוצק
בהתאם להתנהגות של המולקולות,
כך המוח שלכם יכול לעבור ממצב של הכרה
למצב של חוסר הכרה.
בהתאם לאופן הפעולה של המולקולות.
בעיית גוף-נפש המפורסמת היא כה פשוטה.
בסדר? אבל עכשיו אנחנו נכנסים לכמה שאלות יותר קשות.
בואו ונציין את התכונות המדויקות של התודעה,
כך שנוכל אז להשיב לארבע ההתנגדויות ההן
שהעליתי.
ובכן, התכונה הראשונה היא, שזה אמיתי, ואי אפשר לצמצם אותה.
אי אפשר להיפטר ממנה.
אתם רואים, ההבחנה בין מציאות ואשליה
ההבחנה בין איך שדברים
נראים לנו במודע ואיך הם באמת.
במודע נראה כאילו יש...
. אני אוהב את ה - "arc-en-ciel" (קשת בשמיים) הצרפתי —
זה נראה כאילו יש קשת בשמים.
או נראה כאילו השמש שוקעת מעל ההרים.
במודע זה נראה לנו, אבל זה לא באמת קורה.
אבל עבור ההבחנה הזו בין
איך שהדברים נראים במודע, ואיך שהם באמת
אינך יכול לעשות את ההבחנה הזו על עצם קיומה של תודעה,
כי בכל הנוגע לעצם קיומה של התודעה,
אם במודע נראה לך שאתה בהכרה.
אתה בהכרה.
כלומר, אם חבורה של מומחים באים אליי ואומרים,
"אנחנו נוירוביולוגיים חשובים וערכנו מחקר
עליך, סירל, ואנחנו משוכנעים שאתה לא בהכרה.
אתה רובוט שנבנה מאד בחוכמה,"
אני לא חושב, "ובכן, אולי החבר'ה האלה צודקים, אתם יודעים?"
אני לא חושב שלרגע, משום, אני מתכוון,
דקארט עשה אולי הרבה טעויות, אבל הוא צדק בקשר לזה.
אתה לא יכול לפקפק בדבר קיומה של התודעה שלך.
טוב, זוהי התכונה הראשונה של התודעה.
היא אמיתית ואי-אפשר לצמצם זאת.
לא ניתן להיפטר ממנה על ידי הצגתה כאשלייה
בדרך שאתם יכולים לעשות זאת עם אשליות סטנדרטיות אחרות.
. טוב, התכונה השניה היא זו
שהיתה כזה מקור לבעיות בשבילנו,
והיא, שלכל מצבי התודעה שלנו
יש את האופי האיכותי הזה.
יש משהו שמרגיש כמו לשתות בירה
שזה לא כמו שזה מרגיש לחשב את מס הכנסה שלכם
או להאזין למוסיקה, ורגש איכותי זה
יוצר באופן אוטומטי תכונה שלישית,
כלומר,מצבי תודעה הם סובייקטיבים בהגדרתם
במובן שהם קיימים רק כפי שהם נחוו
על ידי סובייקט שהוא אדם או בעל-חיים,
עצמי כלשהוא שחווה אותם.
אולי נהיה מסוגלים לבנות מכונת ברת הכרה.
מאחר ואנחנו לא יודעים איך המוח שלנו עושה את זה
אנחנו לא בעמדה, עד כה, שמאפשרת לנו לבנות מכונת ברת הכרה.
בסדר. תכונה נוספת של התודעה
היא שהיא מגיעה בתחומים הכרתיים מאוחדים.
אז אין לי רק את המראה של האנשים שמולי
והצליל של קולי, וכובד הנעליים שלי
כנגד הרצפה, אבל הם קורים לי
כחלק של שדה הכרה מופלא אחד
שמשתרע קדימה ואחורה.
זה המפתח להבנת
הכוח העצום של התודעה.
ולא היינו יכולים לעשות את זה ברובוט.
האכזבה של רובוטיקה נובעת מהעובדה
שאנחנו לא יודעים לייצר רובוט בעל הכרה,
אז אין לנו מכונה שיכולה לעשות דבר כזה.
טוב, התכונה הבאה של התודעה,
לאחר שדה ההכרה המאוחד הנפלא הזה,
היא שהוא פועל באופן סיבתי בהתנהגות שלנו.
הצגתי בפניכם הדגמה מדעית בהעלאת היד שלי,
אבל איך זה אפשרי?
איך זה יכול להיות שהמחשבה שבמוחי
יכולה להניע אובייקטים גשמיים?
ובכן, אני אתן לכם את התשובה..
אני מתכוון, איננו יודעים את התשובה המפורטת.
אבל אנחנו יודעים את החלק הבסיסי של התשובה, שהוא,
שישנו רצף של ירי נוירונים,
והם מסיימים במקום שבו האצטילכולין
מופרש מהלוחיות-הסופיות של האקסון (יציאון) של תאי העצב המוטוריים.
אני מצטער להשתמש כאן בטרמינולוגיה פילוסופית.
אבל כאשר הוא מופרש בלוחיות הסופיות של האקסון של הנוירונים המוטוריים,
הרבה דברים נפלאים קורים בתעלות היונים
והזרוע עולה למעלה.
עכשיו, חשבו על מה שאמרתי לכם.
אותו אירוע עצמו,
להחלטתי המודעת להרים את ידי
יש רמת תיאור במקום בו נמצאות
כל האיכויות הרוחניות התחושתיות-רגשיות .
זו מחשבה במוחי, אבל באותו זמן,
הוא עסוק בהפרשת אצטילכולין
ועושה כל מיני דברים אחרים
כשהוא עושה את דרכו מקליפת המוח המוטורית
למטה דרך סיבי העצב שבזרוע.
כעת, מה שזה אומר לנו בזה הוא, שאוצר המילים המסורתי שלנו
שמשמש לדיון בנושאים אלה הוא מיושן לגמרי.
לאותו אירוע עצמו יש רמה של תיאור
שהיא נוירוביולוגית , ורמה נוספת של תיאור
שהיא מנטאלית, וזה אירוע יחיד,
וכך הטבע פועל. זה האופן שזה אפשרי
עבור התודעה לתפקד באופן סיבתי.
בסדר, עכשיו עם זה בראש
עם מעבר דרך תכונות שונות אלו של תודעה,
בואו נשוב ונענה לחלק מההתנגדויות המוקדמות ההן.
ובכן, הראשונה שדיברתי עליה היתה, שהתודעה לא קיימת,
זו אשליה. ובכן, אני כבר עניתי על זה.
אני לא חושב שאנחנו צריכים. לדאוג בקשר לזה.
אבל לשנייה הייתה השפעה שלא תיאמן,
ואולי היא נמצאת עדיין בסביבה, והיא,
"טוב, אם התודעה קיימת, זה באמת משהו אחר.
זה באמת תוכנית מחשב דיגיטלית שפועלת במוח שלכם
ומה שאנחנו צריכים לעשות כדי ליצור מודעות
הוא לקבל את התוכנית הנכונה.
כן, תשכחו מהחומרה. כל רכיב חומרה יעשה את העבודה
ובלבד שיהיה עשיר דיו ויציב דיו כדי להוביל את התוכנה."
כעת, אנחנו יודעים שזה לא נכון.
כלומר, מי שבכלל חשב על מחשבים
יכול לראות שזה שגוי, מפני שעיבוד תחשיבים
מוגדר כשינוי בסמל,
שנחשב בדרך כלל כשימוש ב-0 ו-1 , אך כל סמל יעשה זאת .
אתם מקבלים אלגוריתם שניתן לתכנן
בקוד בינארי, וזו התכונה המגדירה
של תוכנית מחשב.
אבל אנחנו יודעים שזה עניין תחבירי טהור. זה סמלי.
אנו יודעים כי לתודעה האנושית בפועל יש משהו גדול יותר.
יש לה תוכן בנוסף לתחביר.
יש לה סמנטיקה-
כעת, את הטיעון הזה, עבדתי על הטיעון הזה 30...
הו אלוהים, אני לא רוצה לחשוב על זה-
לפני יותר מ-30 שנה
אבל משתמע מכאן ויכוח עמוק יותר על מה ששסיפרתי לכם,
ואני רוצה לומר לכם את אותו טיעון בקצרה, והוא,
תודעה יוצרת מציאות של תלוית צופה.
היא יוצרת מציאות של כסף, רכוש, ממשלה,
נישואין, כנסים של CERN,
מסיבות קוקטייל וחופשות הקיץ,
וכל אלה הן יצירות של התודעה.
הקיום שלהם הוא יחסי לצופה.
זה רק יחסי לסוכנים המודעים שחתיכה זו של נייר
היא כסף או שכמה בניינים הם אוניברסיטה.
כעת, שאלו את עצמכם על מחשוב.
האם זה מוחלט, כמו כוח והמסה והכבידה?
או שזה יחסי-לצופה?
ובכן, כמה חישובים הם מהותיים
אני מוסיף שתיים ועוד שתיים כדי לקבל ארבע.
זה קורה, ולא משנה מה אחרים חושבים.
אבל כאשר אני שולף את מחשבון הכיס שלי
ועושה את החישוב, התופעה המהותית היחידה
היא המעגל האלקטרוני ואופן הפעולה שלו.
זה התופעה היחידה המוחלטת.
כל השאר מפורש על ידינו.
חישוב קיים רק באופן יחסי לתודעה.
בין אם סוכן בעל הכרה מבצע את החישוב,
או שיש לו איזושהי מכונה שמאשרת פרשנות חישובית.
עכשיו, זה לא אומר שחישוב הוא שרירותי.
הוצאתי הרבה כסף על חומרה זו.
אבל יש לנו בלבול מתמשך זה
בין אובייקטיביות וסובייקטיביות כתכונות של מציאות
ואובייקטיביות וסובייקטיביות כתכונות של טיעונים.
השורה התחתונה של חלק זה של השיחה שלי היא זו:
אתם יכולים לקבל מדע אובייקטיבי לחלוטין,
מדע שבו טוענים טענות אמת אובייקטיביות,
אודות תחום שהקיום שלו הוא סובייקטיבי,
שהקיום שלו הוא במוח האנושי
מורכב ממצבים סובייקטיביים של כושר חישה
או תחושה או הכרה.
אז ההתנגדות שאין מדע אובייקטיבי של התודעה
כי היא סובייקטיבית והמדע הוא אובייקטיבי, זה משחק מילים.
זה משחק מילים לא מוצלח על אובייקטיביות ועל סובייקטיביות.
באפשרותכם לטעון טענות אובייקטיביות
אודות תחום שהוא סובייקטיבי במצב הקיום שלו,
וזה אכן מה שהנוירולוגים עושים.
כלומר, שיש לכם מטופלים שלמעשה סובלים מכאבים,
ואתם מנסים לקבל מדע אובייקטיבי של זה.
בסדר, אני הבטחתי להפריך את כל הדברים האלה
ואין לי הרבה זמן.
אבל הרשו לי להפריך עוד כמה מהם.
אמרתי שביהביוריזם צריך להיות
אחד מהמבוכות המופלאות של התרבות האינטלקטואלית שלנו,
בגלל שזה מופרך ברגע שחשבתם על זה.
המצבים הנפשיים שלך זהים עם ההתנהגות שלך?
טוב, חישבו על ההבחנה בין להרגיש כאב
ולעסוק בהתנהגות של כאב.
אני לא אפגין התנהגות כאב, אבל אני יכול לומר לכם
שאין לי שום כאבים כרגע.
אז זו טעות ברורה. למה הם עשו את הטעות?
הטעות הייתה — ואתם יכולים לשוב ולקרוא
את הספרות על זה, באפשרותכם לראות זאת שוב ושוב –
הם חושבים שאם אתם מקבלים את קיומה הבלתי ניתן לצמצום
של התודעה, אתה מוותר על המדע.
אתם מוותרים על 300 שנה של התקדמות האנושות
והתקווה האנושית וכל השאר.
והמסר שאני רוצה להשאיר איתכם הוא
שהתודעה חייבת להיות מקובלת
כתופעה ביולוגית מקורית,
כנושא שראוי לניתוח מדעי
כמו כל תופעה אחרת בביולוגיה,
או, לצורך העניין, שאר המדע.
תודה רבה.
(מחיאות כפיים)