Хајде да још истражимо ову целу ствар око цртања.
Шта можемо нацртати осим правоугаоника?
Па, можемо цртати криве користећи реч ellipse,
што је још једна команда коју рачунар препознаје.
Ми заправо имамо посебну програмерску реч за команде.
Зваћемо их функције.
Користићу реч функција од сада па на даље да означим команду.
Настављамо, и записујемо име функције ellipse,
а онда две заграде и тачка-зарез.
И не ради!
Имамо ову поруку о грешци која нам говори о параметрима,
шта год они били.
Можете ли видети шта нам недостаје, упоређујући са оним што смо управо записали са rect?
Па да, када откуцамо ellipse, нисмо навели бројеве,
као што јесмо код правоугаоника.
Ови бројеви овде се називају параметри.
Ми кажемо да прослеђујемо параметре функцијама,
а они контролишу понашање функције.
Дакле, без параметара,
програм не зна где желите вашу елипсу,
или колико великом да је начини.
Сада та порука о грешци има мало више смисла.
Наставимо даље и проследимо поново четири параметра
како би контролисали колико далеко горе, колико далеко доле, колико широка
и колико висока желимо да буде та елипса.
И баш као и раније, можемо се мало забавити и померати наоколо нашу елипсу
и чак учинити да расте и да се скупља.
У реду. Сада када смо видели основе, покушајмо да нацртамо велику елипсу
тачно на средини платна.
И прво питање које можете имати је: "Где је оно беше средина?"
Само да поновимо, имамо ово горе лево, 0,
а онда десно, ако се сећате је 400, а доле је 400 такође.
Дакле, ако размишљамо: "Где ће бити средина?"
Рекли бисмо: "Она ће бити на пола од 400 горе, дакле, 200.
Затим пола од 400 доле, дакле, 200."
Можемо наставити и урадити то.
Направимо нашу фукнцију ellipse,
проследићемо параметре и начинити је прилично великом.
И, ево је!
У реду. И, само забаве ради, сместићемо тамо и правоугаоник.
Рећи ћемо rect(200, 200, а можда мало мањи. 100, 100);
Хм, ово је некако интересантно.
Шта нам је овај мали експеримент показао?
Па, можемо видети да та 200, 200 тачка
заправо говори где ћемо ставити центар елипсе.
Али за правоугаонике то је различито, пошто за правоугаонике
200, 200 говори где ћемо сместити горњи леви угао правоугаоника.
И то је стварно битно да знамо када покушавамо да позиционирамо наше облике.
Океј, пређимо сада на просте линије.
Име те функције ће бити само line.
Можемо јој проследити поново четири параметра,
али, мислим, линија у ствари нема величину попут правоугаоника, зар не?
Дакле, шта ће ови бројеви контролисати?
Па, први и други параметар, као и раније,
говоре колико горе и колико доле линија почиње.
Док ће друга два параметра...
или извините, други скуп параметара, 90 и 200...
прецизирати колико далеко у десно и колико далеко на доле ће бити крај линије.
У реду. Дакле, сада када смо разумели како то функционише,
погледајмо нешто што ће прво изгледати стварно чудно.
Шта ће се десити ако поставим да овај правоугаоник почиње у горњем левом углу?
И то тако што ћу навести горњи леви угао правоугаоника.
И онда да буде заиста велики.
Можемо га чак начинити толико великим, али то је малко сувише велико, мислим.
Видимо да то постепено почиње да чини да елипса нестане.
Можемо заправо учинити да потпуно нестане.
Сада се питамо где је отишла.
Оно што програм ради је да заправо редом црта ваше облике.
Прво, он исцртава ту елипсу, затим исцртава тај правоугаоник преко,
а затим исртава линију.
Дакле, та елипса је још увек тамо, само је, као што сте видели, испод.
И ово је важна ствар коју треба запамтити,
јер, шта би се десило ако би прво нацртали нашу линију?
Нећемо је уопште видети, зар не?
Можда ћете урадити то и у вашим програмима, па ћете се питати: "Хеј, где је нестала моја линија?"
Идеја је да она јесте тамо, само је тренутно скривена
и од стране елипсе, а такође и од правоугаоника.
Можемо утицати на то који облик је исцртан преко другог облика
само мењајући редослед којим смо их записали у нашем програму.
Сада, само желим да уведем неколико техничких појмова
пре него што завршимо.
Управо како сте научили из математике,
можемо користити слово x да означимо колико далеко у десно,
као што смо већ спомињали,
а затим слово y да означимо колико далеко на доле.
То може изгледати малко чудно, ако нисте на то навикли,
али лакше је за рећи од: "Колико далеко у десно и колико далеко на доле?"
сваки појединачни пут.
Прва два параметра за нашу елипсу, на пример,
говоре да ће x бити 200, а y ће бити 229.
То вам је то,
иста ствар као када кажете: "Колико далеко у десно и колико далеко на доле?"
Друго заиста добро питање које можете имати је:
"Које јединице смо користили све време?
Да ли смо имали посла са 200 центиметара, 200 инча, 200 миља?"
Користили смо јединице које се називају "пиксели",
а пиксел је сићушна тачкица на вашем екрану.
Ово платно је заправо широко 400 пиксела.
То је разлог зашто увек кажемо да је овај горњи леви угао 0,
а овде је 400, пошто је то 400 пиксела.
И слично, када кажемо 200, ми заправо мислимо на 200 пиксела
и вероватно капирате поенту.
Фантастично!
Сада знате све о функцијама line, ellipse и rect,
и њиховим параметрима.
Покрили смо много, држите се тога, наставите да истражујете
и ускоро ћете ухватити фазон.