Fiul me s-a născut în ianuarie 2020,
cu puțin înainte de lockdown-ul din Paris.
Nu s-a speriat niciodată de oameni cu măști,
deoarece asta e tot ce știe.
Fiica mea în vârstă de trei ani știe să pronunțe „gel hydro-alcoolique.”
Acesta este cuvântul francez pentru gel hidro-alcoolic.
De fapt, ea îl pronunță mai bine decât mine.
Dar nimeni nu dorește să poarte o mască
sau să își spele mâinile cu dezinfectant la fiecare 20 de secunde.
Așa că ne uităm cu toții cu disperare la R&D pentru o soluție:
un vaccin.
E interesant că în mintea noastră,
ne gândim la descoperirea vaccinului, ca și cum ar fi Sfântul Graal.
Dar sunt câteva scurtături aici, pe care doresc să le explic.
Nu sunt un doctor, sunt doar un consultant.
Clienții mei se ocupă de sănătate –
companii bio-farmaceutice, furnizori, instituții globale de sănătate –
și aceștia m-au educat.
Trebuie să găsim instrumente pentru lupta cu COVID,
și acestea trebuie să fie accesibile tuturor.
În primul rând, un singur vaccin nu ne va rezolva problema.
Avem nevoie de un arsenal de instrumente.
Avem nevoie de vaccinuri, de terapii și de metode de diagnosticare
ca să ne asigurăm că putem preveni, identifica și trata cazurile COVID
într-o varietate de populații.
În al doilea rând, nu este vorba doar de a găsi un instrument.
Ce credeți că se va întâmpla când unul din acele studii clinice
demonstrează că un instrument e eficient?
Credeți că putem cu toții să mergem la prima farmacie,
ne cumpărăm produsul, ne dăm jos măștile
și ne întoarcem la sărutul franțuzesc?
Nu.
Găsirea unui instrument eficient e doar un pas în această mare luptă,
pentru că e o diferență între existența unui produs
și accesul la acel produs.
Și acum vă gândiți:
„Oh, se referă la faptul că alte țări vor trebui să aștepte.”
E bine, nu la asta mă refer.
Nu doar că unele țări vor trebui să aștepte, ci și unii dintre noi.
Lucrul ce ne smerește legat de COVID,
e că din cauza vitezei și magnitudini sale
ne expune pe toți la aceleași provocări
și ne oferă un tip de provocări cu care nu suntem obișnuiți.
Vă aduceți aminte când China a intrat în lockdown?
V-ați imaginat că veți fi în aceeași situație
după câteva săptămâni?
Eu cu siguranță nu am făcut-o.
Hai să mergem la momentul teoretic când vom avea un vaccin.
În acest caz, următoarea provocare
va fi aprovizionarea.
Estimarea actuală a comunității globale
este că până la sfârșitul anului 2021,
deci la un an după descoperirea vaccinului,
vom avea destule doze pentru unul până la două miliarde
din cele opt miliarde de persoane de pe planetă.
Deci, cine va trebui să aștepte?
Cum abordezi accesul când aprovizionarea nu e suficientă?
Scenariul numărul unu:
lăsăm piața economică să decidă,
și cei care pot plăti prețul cel mai mare sau sunt mai rapizi în a negocia acorduri
vor primi mai întâi produs.
Nu este deloc echitabil,
dar este un scenariu foarte probabil.
Scenariul numărul doi:
am putea să decidem, în baza rațiunilor de sănătate publică,
cine obține mai întâi produsul.
Să spunem că suntem de acord să-l dăm mai întâi personalului medical,
apoi persoanelor în vârstă
și în final populației generale.
Permiteți-mi să vă provoc puțin.
Scenariul numărul trei:
țările care au dat dovadă că pot gestiona bine pandemia
vor obține mai întâi accesul la produs.
Este un pic extrapolat,
dar nu este de tot o situație științifico-fantastică.
Cu ani în urmă, când furnizarea de medicamente
de a doua linie pentru tuberculoză era insuficientă,
a fost înființat un comitet special
pentru a determina ce țări aveau sisteme de sănătate destul de puternice
pentru a se asigura că produsele vor fi distribuite în mod corect
și că pacienții vor urma planurile de tratament în mod corespunzător
Acele țări au primit primele produsele.
Sau scenariul numărul patru: am putea să decidem
folosind o regulă aleatoare,
cum ar fi ca oamenii să fie vaccinați de ziua lor.
Permiteți-mi să vă întreb ceva:
cum vă simțiți să vă gândiți la un viitor
în care vaccinurile există,
dar voi sunteți încă obligați să purtați o mască
și să nu trimiteți copiii la școală
și nu veți putea să mergeți la muncă așa cum vreți
pentru că nu aveți acces la acel produs.
Fiecare zi care trece astfel ar fi inacceptabilă, nu-i așa?
Dar știți ceva?
Există multe boli pentru care avem tratamente, chiar remedii,
și totuși oamenii continuă să se infecteze și să moară în fiecare an.
De exemplu tuberculoza:
10 milione de persoane se infectează în fiecare an,
1,5 milioane de oameni mor,
deși avem remediul de ani de zile.
Asta se întâmplă deoarece nu am rezolvat anumite aspecte cheie
în ceea ce privește accesul.
Accesul echitabil e alegerea corectă,
dar dincolo de acest argument umanitar, la care sper că suntem mai sensibili
acum că l-am simțit pe pielea noastră,
există de asemenea un argument economic și de sănătate
pentru accesul echitabil.
Argumentul sănătății e că atât timp cât virusul e activ undeva,
suntem cu toții în pericol ca acesta să fie reintrodus.
Argumentul economic e că din cauza interdependențelor
piețelor noastre economice,
nicio economie națională nu poate reporni complet
dacă nu fac și ceilalți la fel.
Gândiți-vă la sectoarele care se bazează pe mobilitate globală,
cum ar fi companiile aeriene sau turismul.
Gândiți-vă la lanțurile de aprovizionare
care traversează globul pământesc, ca industria textilă și auto.
Gândiți-vă la creșterea economică de pe piețele emergente.
Adevărul e că avem nevoie de toate țările pentru a învinge pandemia.
Deci, nu numai că accesul echitabil este soluția,
este de asemenea lucrul cel mai inteligent.
Dar cum putem face asta?
Să ne asigurăm că suntem pe aceeași pagină în ceea ce privește „accesul”.
Ar însemna că produsul există;
că funcționează suficient de bine;
că a fost aprobat de autoritățile locale;
că are un preț convenabil;
dar și că există dovezi că funcționează în toate categoriile care au nevoie
și care pot include femei însărcinate, persoane imunodeprimate sau copii;
că poate fi distribuit într-o varietate de locații,
cum ar fi spitale sau clinici rurale, sau zone cu climă caldă sau rece;
și că îl putem produce în cantitatea necesară.
Este o listă de verificare foarte lungă, știu,
și într-o situație normală
probabil am aborda aceste probleme una după alta în mod secvențial,
dar care necesită mult timp.
Deci ce putem face?
Accesul este departe de a fi o nouă provocare,
și în cazul COVID,
trebuie să spun că vedem o colaborare extraordinară
între organizații internaționale, societăți civile, industrii și altele
pentru a facilita accesul;
lucrând în paralel,
pentru accelerarea proceselor de reglementare,
crearea mecanismelor de aprovizionare,
asigurarea achizițiilor, mobilizarea resurselor, etc.
Și cu toate acestea e probabil să ne confruntăm cu o situație unde, de exemplu,
vaccinul ar trebui să fie păstrat la o temperatură constantă,
de exemplu, de minus 80 de grade Celsius;
sau tratamentul ar trebui administrat
de un cadru medical specializat;
sau diagnosticul ar trebui analizat
de un laborator sofisticat.
Deci, ce putem face în plus?
Continuând pe logica
pentru care comunitatea internațională de sănătate pledează de ani de zile,
există un singur alt lucru care cred că ar putea fi de ajutor.
Există un concept în dezvoltarea și fabricarea produselor
care se numește „proiectare la cost”.
Ideea de bază este că, conversația privind gestionarea costului
are loc în același timp în care se proiectează produsul,
spre deosebire de situațiile în care produsul e proiectat mai întâi
și apoi modificat pentru a micșora costul.
E o metodă simplă, care ne ajută să ne asigurăm
că atunci când costul e un criteriu important pentru un produs,
acesta e o prioritate din prima zi.
În ceea ce privește contextul sănătății și al accesului,
cred că există potențial neexploatat accesibil în cercetare și dezvoltare,
în același fel în care producătorii proiectează pentru un cost redus.
Acest lucru ar însemna că, în loc să dezvolte un produs
și după aceea să lucreze la modificarea acestuia
pentru a-i asigura accesibilitatea,
toate punctele importante menționate
vor fi integrate în procesul de cercetare și dezvoltare de la început,
iar acest lucru e benefic pentru toți.
Să vă dau un exemplu.
Dacă dezvoltăm un produs cu acces echitabil,
am putea fi capabili să îl optimizăm pentru o producere în masă mai rapid.
Din experiența mea, producătorii de medicamente
se concentrează adesea pe găsirea unei doze care funționează
și după aceea pe optimizarea acestora și efectuarea de modificări.
Acum imaginați-vă că vorbim despre un produs candidat
pentru care ingredientul activ e o resursă limitată.
Ce se întâmplă dacă în schimb ne concentrăm pe dezvoltarea
unui tratament care folosește cantitatea minimă posibilă
din acel ingredient activ?
Ne-ar putea ajuta să producem mai multe doze.
Să luăm un alt exemplu.
Dacă dezvoltăm un produs cu acces echitabil
am putea să îl optimizăm mai repede pentru distribuirea în masă.
În țările cu venituri mari
avem capacitățile sistemelor de sănătate puternice.
Putem distribui produsele așa cum dorim.
Așa că de multe ori considerăm de la sine înțeles
faptul că produsele pot fi stocate în medii cu temperaturi controlate
sau că e necesară prezența unui cadru medical calificat pentru administrare.
Desigur,
mediile cu temperată controlată și cadre medicale cu calificare superioară
nu sunt disponibile peste tot.
Dacă ar fi să abordăm cercetarea și dezvoltarea
cu constrângerile sistemelor de sănătate mai slabe în minte,
am putea să fim creativi
și să dezvoltăm mai rapid, de exemplu, produse rezistente la orice temperatură
sau produse care pot fi administrate la fel de ușor ca o simplă vitamină
sau vaccinuri ce necesită o singură doză în loc de doze repetate.
Dacă am reuși să producem și să dezvoltăm astfel de instrumente simplificate,
am avea avantajul
de a micșora stresul asupra spitalelor și sistemelor de sănătate,
atât pentru țările bogate, cât și pentru cele sărace.
Având în vedere viteza virusului și magnitudinea consecințelor
cu care ne confruntăm,
cred că trebuie să continuăm să ne provocăm pentru a găsi
calea cea mai rapidă pentru fabricarea de produse pentru combaterea COVID
și a pandemiilor viitoare accesibile tuturor.
În perspectiva mea, cu excepția cazului în care virusul dispare,
există două moduri în care această poveste se poate termina.
Fie balanța se înclină într-o parte
și doar unii dintre noi obțin acces la produs și COVID rămâne o amenințare
pentru noi toți,
sau echilibrăm balanța,
obținem cu toții acces la armele potrivite
și mergem înainte cu toții împreună.
Cercetarea și dezvoltarea nu pot învinge singure COVID,
dar un management inovator al acestora ar putea fi de folos.
Vă mulțumesc!