מיתוסים ותפיסות מוטעות לגבי אבולוציה.
בואו נדבר על אבולוציה.
אתם בטח שמעתם
שחלק מהאנשים מחשיבים אותה לשנויה במחלוקת
למרות שרוב המדענים לא.
אבל אפילו אם אתה לא אחד האנשים האלה
ואתה חושב שיש לך הבנה די טובה בנוגע לאבולוציה,
הסיכויים הם שאתה עדיין מאמין בכמה דברים בנוגע לזה
שלא לגמרי נכונים,
דברים כמו,
"אבולוציה זה אורגניזמים מסתגלים לסביבה שלהם"
זו הייתה תיאוריה
קודמת
שכעת הופרכה בנוגע לאבולוציה
כמעט 60 שנה לפני שדרווין פרסם את הספר שלו,
ג'ון בפטיסט לאמארק הציע
שיצורים התפתחו ע"י פיתוח
תכונות מסויימות במהלך חייהם
ואז הורשת תכונות אלו לצאצאיהם.
למשל, הוא חשב
שבגלל שג'ירפות מבלות את חייהן
מותחות את צוואריהן כדי להגיע לעלים בענפים גבוהים יותר,
הצאצאים שלהם יוולדו עם צוואר ארוך יותר.
אבל אנחנו יודעים עכשיו שלא ככה גנטיקה תורשתית עובדת
למעשה, אורגניזמים בודדים לא מתפתחים בכלל.
במקום זאת, מוטציות גנטיות אקראיות גורמות
לחלק מהג'ירפות להוולד עם צוואר ארוך יותר,
וזה נותן להן סיכוי טוב יותר לשרוד
לעומת אלה שלא היו ברי מזל,
מה שמביא אותנו
ל"הישרדותם של החזקים".
זה נשמע כאילו אבולוציה תמיד מעדיפה
את הגדולים ביותר,
החזקים ביותר,
או המהירים ביותר,
מה שלא באמת המקרה.
דבר אחד בטוח, כושר אבולוציוני הוא רק עניין של
התאמה לסביבה הנוכחית.
אם כל העצים הגבוהים פתאום ימותו
ורק עשב נמוך יישאר,
כל הג'ירפות בעלות הצוואר הארוך
יהיו במצב של נחיתות.
דבר שני, הישרדות היא לא איך שאבולוציה מתרחשת,
היא מתרחשת דרך רבייה.
והעולם מלא ביצורים
כמו דג האנגלר הזכר,
שהוא כה קטן ולא מותאם להישרדות בלידה
שהוא חייב למצוא בן זוג מהר לפני שהוא מת.
אבל לפחות אנחנו יכולים להגיד
שאם אורגניזם מת בלי להתרבות,
זה מיותר אבולוציונית, נכון?
טעות!
זכרו, ברירה טבעית מתרחשת
לא ברמת האורגניזם,
אלא ברמת הגנטיקה,
ואותו גן שקיים באורגניזם בודד
יתקיים גם בקרובים שלו.
אז, גן שגורם לחיה להקריב את חייה
על מנת לתרום להישרדות ולרבייה
של אחיו או דודניו,
יכול להיות יותר נפוץ
מאשר אורגניזם שדואג לשימור עצמי בלבד.
כל דבר שגורם לכך שיותר העתקים של אותו גן
יעברו לדור הבא
ישרת את המטרה,
למעט...
מטרות אבולוציוניות.
אחד הדברים הקשים לזכור בנוגע לאבולוציה
היא שכשאנחנו אומרים דברים כמו,
"גנים רוצים לעשות עוד עותקים מעצמם"
או אפילו,
"ברירה טבעית",
אנחנו בעצם משתמשים במטאפורות.
גן לא רוצה שום דבר,
ואין מנגנונים חיצוניים
שבוחרים איזה גנים הם הטובים ביותר לשמר.
כל מה שקורה זה שמוטציות גנטיות אקראיות
גורמות לאורגניזמים שנושאים אותם
להתנהג או להתפתח בדרכים שונות.
חלק מהדרכים האלו גורמות ליותר העתקים
של הגן שעבר מוטציה לעבור הלאה,
וכן הלאה
כמו כן אין גם איזה תוכנית מוגדרת מראש
שמקדמת לקראת צורה אידיאלית.
זה לא אידיאלי שלעין האנושית יהיה נקודות עיוורות
איפה שהעצב האופטי יוצא מהרשתית,
אבל ככה זה התפתח,
החל מתא קולט-אור פשוט.
במבט לאחור, זה יכול היה להיות
הרבה יותר מועיל לבני אדם להשתוקק
לחומרים מזינים וויטמינים
במקום רק לקלוריות.
אבל לאורך אלפי השנים,
בהם אבותינו התפתחו,
קלוריות היו נדירות,
ולא היתה אפשרות לצפות
שזה ישתנה במהירות לאחר מכן.
אז, אבולוציה ממשיכה באופן עיוור,
צעד
אחר צעד
אחר צעד,
יוצרת את כל המגוון שאנחנו רואים בטבע.