דמיינו עתיד בו אף אחד לא מת --
במקום זה, המוחות שלנו מועלים לעולם דיגיטלי.
הם אולי ימשיכו לחיות בסביבה מציאותית מדומה עם גוף אוואטר,
ועדיין יוכלו לתקשר ולתרום לעולם הביולוגי.
העלאת המוח מעוררת ענין רב --
אבל מה באמת צריך כדי לסרוק מוח של אדם ולהעלות את התודעה שלו?
האתגרים העיקריים הם לסרוק את המוח בדיוק מספק כדי להקיף את התודעה
ולשחזר אותה במדויק באופן מלאכותי.
אבל ראשית, אנחנו צריכים לדעת מה לסרוק.
המוח האנושי מכיל כ-86 מיליארד תאי עצב,
מחוברים על ידי לפחות מאה טריליון סינפסות.
תבנית הקישוריות בין תאי העצב במוח,
שזה, כל תאי העצב והחיבורים שלהם זה לזה,
נקרא הקונקטום.
עדיין לא מיפינו את הקונקטום,
ויש גם הרבה מידע מעבר לאותות העצביים.
יש מאות, ואולי אלפי סוגים שונים של חיבורים,
או סינפסות.
כל אחד מתפקד בדרך מעט שונה.
חלקם עובדים מהר, חלקם לאט.
חלקם גדלים או מתכווצים במהירות בתהליך הלמידה;
חלקם יציבים לאורך זמן.
ומעבר לטריליון חיבורים מדוייקים בין תא עצב אחד לשני,
כמה תאי עצב גם מפזרים מעבירים עצביים
שמשפיעים על הרבה תאי עצב אחרים בו זמנית.
כל סוגי ההתקשרות האלה
יצטרכו להיות ממופים כדי להעתיק תודעה של אדם.
יש גם הרבה השפעות על אותות עצביים
שעדיין לא ברורים או שטרם התגלו.
אם להזכיר רק דוגמה אחת,
דפוסי הפעילות בין תאי עצב
כנראה מושפעים על ידי תאי גְלִייָה.
תאי גְלִייָה מקיפים תאי עצב, ולפי כמה מדענים,
מספר הגלייה יכול לעלות על מספר תאי העצב ביחס של עשרה לאחד.
בעבר חשבו שמטרת הגלייה היא רק לתמוך בתאי העצב,
וגם היום, התפקיד שלהם עדיין לא ברור מספיק,
אבל לפחות כמה מהם יכולים לייצר אותות משלהם
שמשפיעים על עיבוד המידע.
ההבנה שלנו של המוח לא טובה מספיק כדי לקבוע
מה אנחנו צריכים לסרוק כדי לשכפל את התודעה,
אבל בהנחה שהידע שלנו יגיע לנקודה הזו,
איך נסרוק אותו?
כרגע, אנחנו יכולים לסרוק במדוייק מוח של אדם חי
ברזולוציה של בערך חצי מילימטר
בעזרת השיטה הלא פולשנית הכי טובה שלנו, MRI.
כדי לזהות סינפסה, נצטרך לסרוק ברזולוציה של בערך מיקרון --
אלפית מילימטר.
כדי להבחין בסוג הסינפסה ובדיוק כמה חזקה כל סינפסה,
אנחנו נצטרך רזולוציה אפילו טובה יותר.
MRI תלוי בשדות מגנטיים חזקים.
כדי לסרוק ברזולוציות הנדרשות
לקביעת הפרטים של סינפסות בודדות,
ידרש כוח שדה שיכול לבשל רקמות אנושיות.
אז סוג זה של קפיצה ברזולוציה
ידרוש שיטת סריקה חדשה לגמרי.
זה יהיה יותר הגיוני לסרוק מוח מת בשימוש במיקרוסקופ אלקטרונים,
אבל אפילו הטכנולוגיה הזו רחוקה מאוד מלהיות מספקת -
ומחייבת להרוג את החולה קודם לכן.
בהנחה שלבסוף נבין את המוח מספיק כדי לדעת מה לסרוק
ונפתח את הטכנולוגיה כדי לסרוק בבטחון ברזולוציה הזו,
האתגר הבא יהיה לשחזר את המידע הזה באופן דיגיטלי.
המכשולים העיקריים כדי לעשות זאת הם כוח מחשוב ומקום אחסון,
שניהם משתפרים כל שנה.
אנחנו למעשה הרבה יותר קרובים להשגת היכולת הטכנולוגית הזו
מיכולתנו להבין או לסרוק את המוח שלנו.
רשתות עצביות מלאכותיות כבר מפעילות את מנועי החיפוש של האינטרנט,
עוזרות דיגיטליות, מכוניות נהיגה עצמית, אלגוריתמים של מסחר בבורסה,
וטלפונים חכמים.
אף אחת עדיין לא בנתה רשת מלאכותית עם 86 מיליארד תאי עצב,
אבל כשטכנולוגית המחשוב תשתפר,
אולי אפשר יהיה לעקוב אחרי מערכי מידע כל כך גדולים.
בכל שלב בסריקה ובתהליך העלאת המידע,
נצטרך להיות בטוחים שאנחנו לוכדים את כל המידע הנחוץ בדיוק --
אחרת עלולה לעלות גירסה הרוסה של התודעה.
בעוד העלאת תודעה היא אפשרית תיאורטית,
אנחנו כנראה רחוקים מאות שנים
מהטכנולוגיה וההבנה המדעית
שתהפוך את זה למציאות.
והמציאות הזו תגיע עם השלכות אתיות ופילוסופיות:
למי תהיה גישה להעלאת תודעה?
איזה זכויות ינתנו לתודעות מועלות?
איך ינצלו לרעה את הטכנולוגיה הזו?
אפילו אם נוכל לבסוף להעלות את התודעה שלנו,
לא ברור אם אנחנו צריכים לעשות זאת.