Hva forårsaker heroinavhengighet?
Dette er et veldig dumt spørsmål. Ikke sant?
Det er åpenbart; alle vet det;
heroin forårsaker heroinavhengighet.
Slik fungerer det:
Etter 20 dager med heroinbruk, vil kroppen
innen dag 21 fysisk begjære dopmiddelet
fordi det er kjemiske "agn" i dopmiddelet.
Avhengighet handler om dette.
Men så lett er det ikke.
Nesten alt vi tror vi vet om avhengighet er feil.
Hvis du for eksempel brekker hoften, blir du tatt til sykehuset
og du vil få store mengder diamorfin i flere uker - kanskje til og med måneder.
Diamorfin er heroin.
Det er faktisk en mye sterkere heroin enn noe man kan få på gata
fordi den ikke er forurenset av alt det dopselgere putter i det.
Det er folk i nærheten av deg
som får luksuriøse doser heroin på sykehusene akkurat nå.
Burde ikke et par av dem bli avhengige?
Men dette har blitt studert grundig; De blir ikke det.
Bestemoren din ble ikke en narkoman fra hofteoperasjonen sin.
Men hvorfor ble hun ikke det?
Den nåværende teorien om avhengighet kommer fra en rekke eksperimenter
som ble utført tidligere i 1900-tallet.
Eksperimentet er enkelt:
Ta en rotte og sett den i et bur med to vannflasker.
En av de er vanlig vann, mens den andre inneholder vann med heroin eller kokain.
Nesten hver gang man utfører eksperimentet
blir rotten avhengig av vannet med dop
og fortsetter å drikke mer og mer, helt til den dør.
Men på 70-tallet, bemerket psykologen og professoren Bruce Alexander seg
at det var noe rart med dette eksperimentet.
Rotten blir satt i buret helt alene.
Den har ikke noe annet å gjøre enn å ta dop.
Hva skjer - lurte han - hvis vi forsøkte dette annerledes?
Han bygde Rotteparken, som er som et rotteparadis;
Et frodig bur, hvor rottene har fargede baller, rør å leke i,
nok av venner å leke med, og de kunne ha masse sex -
alt en rotte kunne ønske seg.
De fikk også flasker med vanlig vann og dopet vann.
Men her er den fascinerende delen:
I Rotteparken drakk rotter nesten aldri det dopede vannet;
Ingen av dem brukte det kompulsivt; ingen overdoser.
Men kanskje dette kun er en rottegreie? Ikke sant?
Det var faktisk et liknende eksperiment med mennesker:
Vietnamkrigen.
20% av amerikanske tropper i Vietnam brukte store mengder heroin.
Folk hjemme fikk panikk;
De trodde dette ville bety mange nye dop-avhengige narkomane
på gatene i USA etter krigen.
Men i en studie av de hjemreiste soldatene fant man ut noe bemerkelsesverdig:
De trengte ikke rehabilitering; de fikk ikke en gang abstinenser;
95% av dem stoppet etter de kom hjem.
Hvis du tror på den gamle teorien om avhengighet, gir dette ingen mening.
Men om du tror på Prof. Alexander's teori, gir det mening,
Hvis man ble kastet ut i en jungel i utlandet
hvor du ble presset til å ta liv og kunne dø når som helst,
blir heroin en grei måte å bedrive tiden sin med;
men hvis du drar hjem venner og familie,
er det som om man ble tatt ut av det første buret og
inn i Rotteparken for mennesker;
Det er ikke kjemikaliene, det er buret-
Vi må tenke på avhengighet på en annen måte.
Mennesker har et medfødt behov for bånd og relasjoner.
Når vi har sunne og gode liv, vil vi skape bånd med folk rundt oss.
Men når vi ikke kan,
fordi vi er traumatisert, isolert, eller på bunn i livet,
knytter vi bånd til noe som gir oss en følelse av lettelse.
Det kan være å konstant sjekke smarttelefonen;
det kan være porno, videospill, reddit, gambling, eller det kan være kokain.
Man vil uansett knytte bånd med noe, siden det er i vår natur.
Veien ut av usunne bånd, er å knytte sunne bånd,
å få kontakt med folk du ønsker å være med.
Avhengighet er bare et symptom av problemet med manglende kontakt
som skjer rundt oss alle.
Alle kan føle det.
Siden 50-tallet, har gjennomsnittet venner en amerikaner har
stadig sunket.
Samtidig har mengden gulvplass i hjemmene deres
stadig økt.
Å velge gulvplass over venner, å velge ting over kontakt.
Kampen vi har kjempet mot dop i nesten et århundre nå
har gjort alt verre.
Istedet for å hjelpe folk for det bedre og få livet på rett kjøl,
har vi kastet dem ut av samfunnet,
vi har gjort det vanskeligere for dem å få jobber og bli stabile,
vi tar fra dem goder og støtter hvis de blir tatt med dop,
vi kaster dem i fengselceller, som bokstavelig talt er bur,
vi setter folk som ikke har det bra
i en situasjon hvor alt føles verre og hater dem for å ikke bli bedre.
I alt for lang tid, har vi bare snakket om individers bedring fra avhengighet.
Men vi må nå snakke om sosial bedring.
Fordi noe har gått galt med oss som en gruppe.
Vi må bygge et samfunn som likner mer på Rotteparken
istedenfor isolerte bur.
Vi må endre den unaturlige måten vi lever på
og gjenoppdage hverandre.
Det motsatte av avhengighet er ikke edruelighet, det er bånd.
Denne videoen er et samarbeid med Johann Hari,
forfatteren av boken
"Chasing the Scream: The First and Last Days of the War on Drugs".
Han jobbet med oss på denne videoen for å spre ordet.
Vi anbefaler at du prøver ut boken.
Videoene våre er mulig takket være deres støtte på Patreon.com.
Hvis du vil hjelpe oss lage flere, setter vi virkelig pris på støtten.
Vi har lagd en interaktiv versjon av denne videoen sammen med noen venner.
Se link i beskrivelsen.