הרפתקאות קסומות בעולמות פנטזיה נשמעות כיף על הנייר, אבל רוב הזמן יש הימור עם סיכון
גבוה. בתרחיש הכי טוב אתה תחזור הביתה ותמצא שעברו רק כמה שניות מעז שעזבת ואתה אפילו לא
תיכנס לצרה עם עזיבתך, לפעמים הזמן זז אחד לאחד וכל הזמן שבזבת בעולם הקסום הזמן עדיין
זז בעולם האמיתי ועכשיו אתה תהייה חייב להביא הסבר רציני עם ומתי תחזור
בתרחיש הגרוע ביותר הופך את התרחיש הראשון- על ראשו אתה אולי תחשוב שבזבת רק כמה ימים
בעולם הקסום, אבל מאות שנים יכולות לעבור במציאות. הקונספט של אתרי זמן שונים הוא
מרכיב מרכזי בספרות וסיפורי עם בגלל שזה מטריד מאוד. עובדת בונוס כיפית זה דבר אמיתי
ביחסות-זה כמעט בלתי אפשרי להבחין בנסיבות רגילות, מכיוון שאנו נוטים להישאר
בעיקר במקום אחד יחסי לכדור הארץ בדרך כלל לא זזים בשבריר ניכר ממהירות האור, אבל
שעון נע יחסית לצופה ניתן לצפות מתקתק לאט יותר מאחד יחסית ניח, ושעון קרוב יותר
למסה תחת השפעת כוח הכבידה ימדוד פחות זמן חולף מאשר שעון רחוק יותר מאותו מסה. הודות-
להתארכות הזמן כבידתית, ליבת כדור הארץ היא בערך שנתיים וחצי שנים קטנה יותר מהקליפה.
זה משוגע, אולי אתה תזכור את זה מ:בין כוכבים, זה תכלס הפעם היחידה שתרבות
פופולארית אי פעם השתמשה בזה. אולי כל העולמות הקסומים האלה פשוט-
מתגוררים קרוב לאופק האירועים מועטים ומעוותים מעצם הטבע של זמן חלל או אולי-
הכל ספרות ואנחנו לא צריכים לקרוא יותר מדי רחוק לתוך זה. בכל מקרה, היום בוא נדבר על-
סיפור עם יפני לגבי הסכנות של עולמות קסומים והחשיבות של לעקוב הוראות מאנשים שיודעים-
יותר ממך. הסיפור שלנו מתחיל עם דייג צעיר נקרא אורשימה בחור ממש מתוק בלי עצם רע אחת-
בגופו. המקצוע שלו של "דייג" הופך את- זה לקצת קשה בשבילו להיות לגמרי לא מזיק,
אבל הוא מאוד מצפוני לגבי כל הדבר ולא עושה יותר נזק ממה שהוא צריך לעשות. אז זה למה-
יום אחד, הוא דג צב ענקי הוא זוכר שהוא שמע שצבים אמורים לחיות למשך אלף שנה,
והוא מרגיש רע לגבי לקצר את זה רק בשביל ארוחת ערב טעימה, אז הוא זורק את הצב בחזרה
ומתיישב בשביל שנ"צ סירת דייג קצר. ואז אישה יפייפיה עולה מהמים, צועדת לתוך הסירה-
ומספרת לאורשימה שהיא הייתה הצב וגם שהיא הבת של אל הים ושהיא כאן בגלל שהוא כרגע-
הוכיח שהוא את עצמו במבחן סודי של דמות ושהוא יכול להיות בעלה. אורשימה אוהב את-
הצליל של זה, הוא והנסיכה שטים לארמון הדרקון להנשא, הם מתיישבים שם וחיים ביחד-
בעושר ויוקרה למשך אלף שנים מאושרים ואם רק הסיפור היה נגמר שם. אבל בזמן שאורשימה-
מעריץ גדול של ארמונים קסומים וסיטואצית אשת נסיכת הדרקון, לאחר כבערך 3 שנים של-
אושר נישואין שמימי הוא מתחיל להרגיש קצת געגועים לביתו והוא רוצה לשוט בחזרה לכפר
הצנוע שלו כדי שהוא יוכל לבדוק על משפחתו וחבריו, אתה יודע? נסיכת הדרקון לא חושבת
שזה רעיון ממש טוב, אבל היא לא תעצור אותו, אז היא מזהירה להיות ממש זהיר, כי יש לה
הרגשה שמשהו ממש רע אולי יקרה עם הוא יעשה משהו פזיז. היא מביא לו קופסה קטנה ומזהירה
אותו לא לפתוח אותה בשום פנים ואופן או שהוא לא יוכל לחזור בחזרה. אז אורשימה דוחף את
הקופסה, תופס את הסירה ומפליג בחזרה הביתה אבלזה לא בדיוק מה שהוא ציפה לראות. ההרים
והנהרות אותו הדבר, אבל כל המבנים נעלמו, כולל ביתו. הוא מסמן זוג חובבי חוף ושואל
אותם מה קרה לבית אורשימה, והם מספרים לו שזה דבר מוזר לשאול, בגלל שזה
סיפור עם ישן בחלקים האלה - לפני 400 שנה ילד אחד בשם אורשימה טבע בזמן מסע דייג
ואף פעם לא חזר הביתה. משפחתו, כמובן, מזמן מתים, ואפילו הכפר שבו הוא היה גר נפלה
לחורבן. אורשימה קולט שארמון הדרקון יכול להיות אחד מהממלכות הקסומות האלה
באגדות שהוא שמע, שבהם הזמן זז הרבה יותר לאט בפנים מאשר בחוץ. הוא חשב שזה היה רק-
שלוש שנים, אבל עברו כאן מאות. טוב, זה מבאס, אבל מה אתה יכול לעשות, נכון?
בלי שום חברים חיים או משפחה ושום סיבה להשאר, אורשימה מתכונן לחזור חזרה - רק
בשביל לקלוט... הוא לא זוכר את הדרך. הפתעה הפתעה, לים אין הרב הסימני קרקע
הניתנים לזיהוי. אורשימה נבהל ובפניקה לקצת זמן לפני שהוא זוכר את הקופסא וחושב שאולי
היה משהו בתוך הקופסא שהוא יוכל להשתמש. הפתעה הפתעה - אין שם. כשהוא פותח את הקופסא
הדבר היחידי בפנים הוא ענן מעורפל ומאיים והוא נזכר שזה היה הדבר היחידי שהוא לא היה
צריך לעשות. אופס! הקסם שהיה בקופסא מתפזר ואורשימה מקבל 400 שנה של זמן באותו הזמן,
מזדקן במהירות כל הדרך לגופה. באסה מוחלטת. מוסר הסיפור? טוב, מלבד מהסטנדרטי "תמיד
צייתו לפקודות קסומות מאגדות", אולי, אתה יודע, ודא שאתה וארוסך על עותו הדף לפני
שעוברים לגור ביחד. אתה יודע, אתה אולי תנהל את המטלות שלך בצורה שונה,
או סטנדרטים שונים של אירגון... זה פשוט חלק מהדברים שאתה צריך לפתור לפני. וגם הבית
של ארוסך יכול להיות אנומליה יחסותית שלגמרי חותכת אותך מהחברים והיקירים שלך לנצח,
שזה באופן כללי דגל אדום.
(שיר סיום: Maybe This Time)