Najstariji poznati test za trudnoću
datira još iz 1350. godine p.n.e. u starom Egiptu.
Prema Egipćanima,
sve što treba da uradite je da mokrite na semenju pšenice i ječma i sačekate.
Ako bilo koje od njih nikne, čestitamo, trudni ste!
Ako pšenica klija brže, devojčica je, ali ako je ječam brži, onda je dečak.
Godine 1963, manje istraživanje je ponovilo ovaj test
i otkrilo da predviđa trudnoću sa pristojnih 70% tačnosti,
mada ne može pouzdano da pokaže pol bebe.
Naučnici su postavili hipotezu da je test uspeo
jer urin trudnih žena sadrži više estrogena,
koji može podstaći rast semena.
Lako je uzeti ovaj drevni metod zdravo za gotovo
jer savremeni testovi na trudnoću daju vrlo precizne rezultate za par minuta.
Pa, kako oni rade?
Svi testovi na trudnoću dostupni u slobodnoj prodaji
su dizajnirani tako da otkriju jedno:
hormon zvani HCG.
HCG se proizvodi u najranijim fazama trudnoće
i započinje igrom telefona
koja govori telu da ne odbacuje unutrašni sloj zida materice tog meseca.
Dok trudnoća napreduje,
HCG potpomaže stvaranje placente,
koja prenosi hranljive materije od majke do fetusa.
Test počinje kada se urin nanese na izloženi kraj trake.
Dok tečnost putuje kroz upijajuća vlakna,
preći će tri odvojene zone, od kojih svaka ima važan zadatak.
Kada talas udari prvu zonu, zonu reakcije,
proteini u obliku slova Y zvani antitela zgrabiće svaki HCG.
Za ta antitela je prikačen koristan enzim
sa sposobnošću da uključi molekule boje, što će kasnije biti od ključnog značaja.
Zatim urin pokupi sve AB1 enzime
i odnosi ih u zonu za testiranje, a to je tamo gde se rezultati prikazuju.
Za ovu zonu su osigurana dodatna antitela u obliku slova Y
koja će se takođe zakačiti za HCG
na jednom od njegovih pet mesta za vezivanje.
Naučnici zovu ovu vrstu testa „sendvič test“.
Ako je HCG prisutan, dospeće u sendvič između enzima AB1 i AB2,
i zalepiti se za zonu testiranja,
omogućivši prikačenom enzimu koji aktivira boju da vrši svoj posao
i stvori vidljivu šaru.
Ako nema HCG-a, talas urina i enzima samo prođe.
Konačno, postoji još jedno stajalište, kontrolna zona.
Kao i u svakom dobrom eksperimentu,
ovaj korak potvrđuje da test radi ispravno.
Bilo da AB1 enzimi nikada nisu videli HCG,
ili predstavljaju višak jer je prva zona prenatrpana njima,
svi nevezani AB1 enzimi preuzeti iz Zone 1 treba da na kraju dospeju ovde
i aktiviraju još boje.
Ako se ne pojavi slika, to pokazuje da je test neispravan.
Ovi testovi su prilično pouzdani, ali nisu nepogrešivi.
Na primer, lažni negativni rezultat se može desiti
ako koncentracija HCG-a nije dovoljno visoka da bi bio otkriven.
Nakon usađivanja, nivo HCG-a se udvostručuje na svaka dva do tri dana,
tako da bi moglo biti prerano da bi se pokazalo.
Takođe, napici mogu razblažiti uzorak urina,
zbog čega doktori preporučuju korišćenje testa
ujutru odmah po ustajanju.
Sa druge strane, lažni pozitivni rezultat se može javiti usled drugih izvora HCG-a
kao što su injekcije za vantelesnu oplodnju,
vanmaterične trudnoće,
ili određene vrste raka kao što je rak materice ili rak testisa,
što omogućava da test ustanovi da je muškarac trudan.
Najbolji način da žena otkrije zasigurno je u doktorskoj ordinaciji.
Doktori takođe tragaju za HCG-om,
ali pomoću testova koji su osetljiviji i kvantitativni
što znači da mogu da ustanove tačan nivo HCG-a u vašoj krvi.
Nekoliko minuta se mogu činiti kao večnost
kada iščekujete rezultate testa na trudnoću.
Ipak, u tako kratkom vremenu, svedok ste moći naučne metode.
Taj jedan mali štapić vam daje da postavite pitanje,
izvršite kontrolisani eksperiment,
a zatim analizirate rezultate da biste proverili svoju prvobitnu hipotezu,
a najbolji deo je da ne morate čak ni da čekate sledeću žetvu.