Primele teste de sarcină datează din 1350 î. Hr. în Egiptul Antic.
Conform egiptenilor,
tot ce trebuia să faci era să urinezi pe semințe de grâu și orz, și să aștepți.
Dacă vreuna din ele încolțea, felicitări, erai însărcinată!
Și dacă grâul încolțea primul, era fată, dacă era orzul primul, era băiat.
În 1963, un mic studiu a reprodus acest test
și s-a aflat că sarcina era prezisă cu o acuratețe de 70%,
deși sexul copilului nu era prezis.
Cercetătorii au presupus că testul funcționează
pentru că urina femeii gravide conține mai mult estrogen,
care ajută la creșterea semințelor.
Datoriă medicinii moderne, testele de acum
oferă rezultate exacte în câteva minute.
Deci cum funcționează?
Testele de sarcină pe care le cumpărăm sunt create să detecteze un singur lucru:
un hormon numit HCG.
HCG e produs la începutul sarcinii
și începe un joc ca de telefon
care-i spune corpului să nu elimine stratul interior al uterului în acea lună.
Pe măsură ce sarcina avansează,
HCG susține formarea placentei,
care transferă nutrienții de la mamă la făt.
Testul începe când urina e aplicată pe capătul benzii.
Pe măsură ce lichidul urcă prin fibrele absorbante,
trece prin trei zone separate, fiecare având scopul ei.
Când valul atinge prima zonă, zona de reacție,
proteinele în formă de Y, numite anticorpi, se prind de HCG.
De acești anticorpi e atașată o enzimă,
care poate activa moleculele colorante, care sunt esențiale mai târziu.
Când urina ia toate enzimele AB1
și le duce către zona de test, acolo unde apar rezultatele.
Atașați în această zonă sunt alți anticorpi în formă de Y
care se vor atașa de HCG pe una din cele cinci poziții.
Cercetătorii numesc acest tip de test un test sendviș.
Dacă HCG e prezent, rămâne prins între enzima AB1 și AB2,
Și se atașează zonei de test,
permițând enzimei ce activează culoarea să își facă treaba
și să creeze un model vizibil.
Dacă nu e HCG, valul de urină și enzimele doar trec peste.
În sfârșit, mai rămâne o singură oprire de făcut: zona de control.
Ca în orice experiment bun,
acest pas confirmă că testul funcționează corect.
Dacă enzimele AB1nu văd HCG,
sau sunt extrase pentru că Zona 1 s-a supraîncărcat cu ele,
toate enzimele AB1 neatașate prinse în Zona 1 ar trebui să ajungă aici
și să activeze mai mult colorant.
Așa că dacă nu apare un model, indică faptul că testul a fost defect.
Aceste teste sunt destul de încredere, dar nu sunt perfecte.
De exemplu, negative false apar
dacă concentrația de HCG nu e îndeajuns de mare pentru a fi detectată.
După inseminare, nivelul HCG se dublează la fiecare două sau trei zile,
așa că poate fi prea devreme.
Iar băuturile pot dilua mostra de urină,
motiv pentru care doctorii recomandă să fie făcute primul lucru dimineața.
Pe cealaltă parte, pozitivele false vin din alte surse de HCG,
ca injecții de fertilizare in vitro, sarcini ectopice,
sau anumite cancere ca cel uterin sau testicular,
fac ca aceste teste să arate că cineva e gravid.
Cel mai bun mod ca o femeie să fie sigură, este vizita la medic.
Medicii se uită la nivelul HCG,
dar cu teste mai sensibile și cantitative,
care înseamnă că pot determina nivelul exact de HCG din sânge.
Câteva minute par o veșnicie
când vrei să afli rezultatele unui test de sarcină.
Dar în acel timp scurt, vezi puterea metodei științifice.
Acel băț mic te lasă să pui o întrebare,
să faci un experiment controlat,
și să analizezi rezultatele ca să verifici ipoteza originală.
Iar partea cea mai bună e că nu trebuie să aștepți până la următoarea recoltă.