Řekněme, že je hluboká noc, jste sami doma,
pomalu odpadáte,
začíná se vám zdát o brambůrkách…
A pak někdo buší na dveře!
Najednou vstanete a máte pocit, že vás klepne pepka.
Vyskočíte, připraveni skočit ke dveřím,
možná čapnete křížový šroubovák a budete s ním máchat, dokud nenajde cíl.
A je jedno, zda je to Plačící anděl nebo soused, který si chce půjčit fazole,
protože po tom náhlém zvuku
váš vyklepaný mozek vyloučí tři zadnice chemikálií.
Vše, co se vám teď honí hlavou, ať je to chuť zmizet nebo bránit se,
ten vnitřní monolog, zda jsou Plačící andělé skuteční a…
Kde mám kočku?
Za to vše můžou tyto chemikálie.
Náš mozek, nervový systém a látky, které vytvářejí a jsou nás plné,
jsou velice složité detailní soustavy.
A i přestože tvrdíme, že je naše duševní aktivita oddělená
od všech tělesných věcí,
ve skutečnosti naše nálady, nápady, vzruchy,
které tvoří naši mysl, jsou ovlivňovány naším fyzickým stavem.
Jak psychologové rádi říkají: „Všechno psychické je fyzické“.
Jedním způsobem k pochopení vaší mysli je zjistit, jak chemie ovlivňuje to,
jak myslíte, cítíte a vnímáte svět kolem sebe.
Proto začneme úplně na začátku,
systémem těch nejmenších částí.
Je to jen o neuronu, kotě.
CHEMICKÁ MYSL
Neurony neboli nervové buňky jsou základem nervového systému.
Neurony jsou stejné jako ostatní buňky,
ale mají elektrochemickou přísadu, díky které přenáší zprávy.
Váš mozek je tvořen miliardami neuronů
a abyste pochopili, proč myslíme, sníme nebo něco děláme,
musíte pochopit, jak tyto malé vysílače fungují.
V těle máte několik typů neuronů, od těch, které jsou kratší než milimetr,
až po ty, které vedou až k vaší noze.
Ano, máte buňky dlouhé jako své nohy,
což není nic oproti 46metrovým nervovým buňkám nějakého dinosaura.
To jsem odbočil, pardon.
Bez ohledu na velikost se nervy dělí na tři základní části.
Soma, dendrity a axon.
Soma neboli tělo buňky je podpora života neuronů.
Obsahuje veškeré nezbytné buněčné akce,
jako je jádro, DNA, mitochondrie, ribozomy atd.
Pokud zemře soma, odejde i celý neuron.
Dendrity, křovité a větvené jako stromy, po nichž mají jméno,
přijímají zprávy a klepy od jiných buněk.
Jsou to posluchači a šeptají, co slyšeli, somě.
Axon je mluvčí.
Toto dlouhé kabelové prodloužení přenáší elektrické vzruchy
z těla buňky do jiných neuronů, žláz nebo svalů.
Dendrity jsou krátké a křovité,
ale vlákno axonu je dlouhé a podle toho, o jaký jde neuron,
je někdy v ochranné vrstvě tukové tkáně, které se říká myelinová pochva.
Je jako izolovaný elektrický vodič.
Myelinová pochva urychluje přenos zpráv, a pokud pokulhává,
jako je to u roztroušené sklerózy,
tyto signály pokulhávají také, což vede ke špatnému ovládání svalů.
Neurony přenáší signály,
když jsou podníceny smyslovými vjemy nebo spuštěny sousedními neurony.
Dendrity zachytí signál
a spustí akční potenciál nervu neboli roznětný vzruch,
který vystřelí elektrický náboj z axonu do zakončení
a k sousedním neuronům.
Kontaktním bodům mezi neurony se říká synapse.
Tyto křovité malé dendrity jsou plné synapsí,
které se téměř dotýkají sousedního axonu.
Je to nejmenší hra na nešahanou všech dob.
Dělí je jen 20 nanometrů.
A ta mikroskopická mezera je synaptická štěrbina.
Když akční potenciál dorazí na konec axonu,
vyšle chemické posly, kteří přeskočí malou synaptickou štěrbinu,
letí jako vzdušný polibek a přistanou na receptorech přijímacího neuronu.
Tito poslové jsou neurotransmitery.
I když neurotransmitery zapadají do daných receptorů jako klíč do zámku,
nezůstanou vázány na přijímací neuron.
Vyskočí poté, co vzruší nebo potlačí spoušť přijímacích neuronů,
pak doplňky ihned pohltí neuron, který je původně uvolnil.
To je zpětné vychytání.
Něco jako „Tady máš. Uplavala.“
Neurony komunikují neurotransmitery, které zodpovídají za pohyb a emoce.
Díky nim chodíme, trsáme, učíme se,
cítíme, pamatujeme si, jsme bdělí, ospalí
a vlastně všechno možné.
Některé vás povzbudí, třeba endorfiny,
kterými jsme zaplaveni po přespoláku, zamilování nebo snědení chutného koláče.
Těchto skvělých neurotransmiterů máme více než 100 druhů.
Některé jsou excitační, jiné zase inhibiční.
A všechny nám připomínají, že vše psychické e také fyzické.
Excitační neurotransmitery nakopnou neuron
a zvýší šance na roznícení akčního potenciálu.
Norepinefrin možná znáte, pomáhá řídit bdělost a vzrušení.
Glutamát se zase podílí na paměti,
ale jeho nadměrné užívání vám může způsobit záchvaty a migrény,
proto jsou někteří lidé citliví na MSG
neboli glutamát sodný v nudlích.
Inhibiční neurotransmitery ale neurony uklidní,
a tak nemají takovou tendenci se rozjet.
GABA, kyselina gama-aminomáselná, je hlavní inhibiční neurotransmiter.
A asi znáte serotonin, který ovlivňuje vaši náladu, hlad a spánek.
Málo serotoninu způsobuje depresi
a určitá třída antidepresiv pomáhá tyto hladiny zvyšovat.
Neurotransmitery jako acetylcholin a dopamin dělají obojí
a mohou neurony podráždit nebo utlumit, záleží na druzích receptorů.
Acetylcholin hýbe svaly a ovlivňuje učení a paměť.
U pacientů s alzheimerem dochází k pokulhávání neuronů s acetylcholinem.
Ale dopamin je spojen s učením, pohybem a příjemnými emocemi
a jeho přemíra zase se schizofrenií a návykovým impulzivním chováním.
Neurotransmitery jsou kurýři nervového systému.
Nejsou to ale jediní chemičtí poslové zpráv,
v endokrinním systému jim bují malá konkurence.
A pokud jste prošli pubertou, víte, co myslím – hormony.
Hormony působí na mozek spolu s neurotransmitery
a některé jsou chemicky totožné s určitými neurotransmitery.
Hormony ovlivňují naši náladu, vzrušení a cirkadiánní rytmus,
řídí metabolismus, sledují imunitní systém,
signalizují růst a pomáhají při sexuální reprodukci.
Většina z nich se dá zobecnit.
Přitažlivost, chuť k jídlu a agrese.
Neurony a synapse se stále spouští a rychle odesílají zprávy,
endokrinní systém si ale dává na čas.
Dodává pomalou chemickou komunikaci skrze sady žláz,
které vylučují hormony do krevního řečiště,
kde putují do jiných tkání, zejména mozku.
I když jsou si tyto systémy podobné,
protože oba tvoří chemikálie pro dané receptory,
fungují jinou rychlostí.
Kdyby vám chtěl nervový systém dát vědět, pošle vám esemesku,
ale kdyby endokrinní systém poslal zprávu, olízl by jen známku,
nalepil ji, napsal vaši adresu a dopis, hezky černé na bílém,
pak ho složil, dal do obálky a poslal vám ho Českou poštou.
Rychlejší ale není lepší
a tělo si bude pamatovat dopis déle než esemesku.
Hormony se vlečou.
Proto vám po leknutí nebo naštvání chvilku trvá, než zklidníte hormon.
Náš endokrinní systém má pár důležitých hormonálních žláz.
Máme pár nadledvinek hned u ledvin
vylučujících adrenalin, hormon „bojuj, nebo uteč“,
který zvyšuje srdeční rytmus, krevní tlak a krevní cukr.
Dává vám přísun energie na prásknutí do bot
nebo praštění dorážejícího paviána do krku.
Slinivka je hned u nadledvinek
a vylučuje inzulínové a glukagonové hormony, které hlídají váš cukr,
hlavní palivo těla.
Štítná žláza a příštítná tělíska vespod krku vylučují hormony,
které řídí váš metabolismus a hlídají hladinu vápníku.
Varlata vylučují pohlavní hormony jako estrogen a testosteron,
stejně jako u žen vaječníky.
Tyto žlázy jsou důležité,
ale je jedna, která jim všem vládne
a do temnoty je sváže – hypofýza.
I když je to jen malý pišišvor ukrytý hluboko v útrobách mozku,
je to nejvlivnější žláza tohoto systému.
Vylučuje klíčový růstový hormon podporující fyzický vývoj
a hormon lásky oxytocin,
který vyvolává hřejivé pocity důvěry a sociálních vazeb.
Žlázu všech žláz dělá z hypofýzy to,
že její sekrece dohlíží na ostatní endokrinní žlázy,
ale i hypofýza má svého pána v oblasti hypotalamu mozku,
který probereme příště, takže…
Jestli jsem vás vyděsil, pardon, ale o něco mi jde.
Vyděšení ovládat neumíte,
ale teď už možná lépe chápete,
jak nervový a endokrinní systém spolupracovaly na reakci.
Nejprve smyslový vjem z očí a uší doputoval do mozku,
nejprostší části vašeho hypotalamu vás ten zvuk ani nenechaly analyzovat
a pak putuje řetězcem příkazů
od hypofýzy přes nadledvinky, hormon adrenalinu
až do zbytku vašeho těla a pak zpět do mozku,
který pak zjistil, že jsem si s vámi hrál a všem řekl, aby zklidnili hormon.
Celé je to o zpětné vazbě. Nervový systém řídí endokrinní systém,
který řídí váš nervový systém, mozek, žlázy, hormony, mozek.
A tyto systémy jsou neuvěřitelně složité, mnohem víc než tušíte.
V další lekci se ponoříme do celého vašeho mozku
a hlouběji poznáme různé složky nervového systému,
rozpleteme záhadu mozkového kmene
a dozvíme se, kolik svého mozku opravdu používáte.
Díky za zhlédnutí tohoto Rychlokurzu psychologie,
jenž vám přinesl Zane Ice,
který chce pozdravit kamaráda Harrisona. Díky Zane.
Pokud chcete podpořit epizodu a být také zmínění,
zjistíte o tom a dalších bonusech pro naše Subbable odběratele
na subbable,com/crashcourse.
Tento díl napsala Katleen Yale, upravil Blake de Pastino,
odborným poradcem byl dr. Ranjit Bhagwat, režisérem a střihačem Nicolas Jenkins,
skriptem a zvukovým designérem Michael Aranda
a výtvarným týmem Thought Café.
Překlad: Kara Mikešová