Od moreplovaca koji se pretvaraju u svinje,
nimfi koje izrastaju u drveće,
i pogleda koji je mogao posmatrača da pretvori u kamen,
grčka mitologija vrca preobražajima.
Moćni bogovi su obično svojevoljno menjali obličje,
ali za smrtnike, mutacije su često bile neželjene.
Jedan takav parališući preobražaj je zadesio prelju Arahnu.
Arahna je bila kćerka trgovca
koji je provodio dane bojeći platno u najtamniju nijansu ljubičaste boje.
Imala je dara da isprede najfinije niti,
tkavši ih u glatko platno
i stvarajući veličanstvene tapiserije.
Ljudi bi se sjatili kako bi posmatrali njene ruke kako lete po razboju,
kao da su niti iznicale direktno iz njenih vrhova prstiju.
No kako je njenim delima rasla slava, tako je rastao i njen ponos.
Često bi čuli Arahnu kako se hvališe svojim veštinama,
obznanjujući da njen talenat prevazilazi svačiji drugi - smrtnika i božanstava.
Odbila je da gleda na tkanje kao na dar bogova.
Naprotiv, paradirala je njime kao svojom ličnom genijalnošću.
Nažalost, boginja mudrosti i zanata, Atina,
čula je Arahnu kako iznosi ove tvrdnje.
S namerom da nauči nezahvalnu devojku lekciju,
Atina se prerušila u staricu i ušunjala se među smrtnike.
Javno je pokudila Arahnu -
kako se tkalja usuđuje da za sebe tvrdi da je veća od bogova?
No, Arahna se samo nasmejala, jedva podižući pogled s razboja.
Isprovocirana, starica je sknula plašt kako bi otkrila svoj stvarni oblik.
Ukoliko Arahna insistira na klevetanju bogova,
Atina će direktno da je izazove na megdan.
Prikrivajući svoju zapanjenost pojavom sivooke boginje,
Arahna je prihvatila izazov.
Atina je dovukla svoj blešteći razboj dok se velika gomila okupila da gleda.
Tkalje su otpočele, očiju prikovanih i munjevitih pokreta.
Atina je prizvala pramen oblaka iznad sebe
i tanane vlati trave ispod u demonstraciji sile.
Tkala je veličanstvene prizore koji su prikazivali moć bogova:
Posejdona kako jaše talase,
Zevsa dok baca munje
i Apolona dok juri nebom.
U Atininoj divnoj tapiseriji, slava bogova je unizivala život smrtnika.
No Arahnu nije interesovalo da veliča božanski ego.
Njena tapiserija je prikazivala bogove kako zloupotrebljavaju svoju moć:
kako se međusobno prepiru,
opijaju i hvališu
i mešaju u živote smrtnika.
Predstavila je Zevsa kao ženskaroša koji se preobražava da bi hvatao žene:
u labuda za Ledu,
u bika za Evropu,
u tuš od zlata za Danaju.
Arahna se tada okrenula prestupima ostalih bogova,
od Plutonove otmice Persefone
do Bahusove divlje potrage za Erigonom.
Iako je prikazala bogove u najnelaskavijem svetlu,
Arahnino delo je isijavalo njenon zapanjujućom veštinom.
Njena tapiserija kao da je bila živa,
ispunjena pokretom i bleštavim bojama
koje su trijumfalno treperile.
Kada je Atina ugledala Arahnino bez sumnje bolje i nepodnošljivo subverzivno delo,
ispunio je bes i obrušila se na ljudsku tkalju.
Arahnina razdraganost je utihnula dok je osećala kako joj se telo skuplja i krivi.
Prsti su joj divlje mahali dok su joj se ruke lepile za bokove,
a crne dlake su joj izrastale po telu.
Boginja Atina je ostavila Arahni jednu nit da joj se odmotava iz stomaka,
bledi podsetnik njenog ljudskog talenta.
Zbog dovođenja u pitanje nedodirljivosti bogova,
Atina je pretvorila svog neprijatelja u prvog pauka.
I dan-danas Arahna i njena deca ispredaju svoju pokoru -
ili se radi o neustrašivoj istrajnosti? -
u senkama divova.