Ma egy különleges élményt
szeretnék önökkel megosztani, –
egy rendkívül elgondolkodtató élményt –
amelynek hatására
patkányok betanításába kezdtem,
hogy taposóaknák
és tuberkulózis felderítése révén
sok-sok ember életét mentsék meg.
Kicsi koromban két szenvedélyem volt.
Imádtam a rágcsálókat.
Volt mindenféle patkányom,
egerem, hörcsögöm,
futóegerem, mókusom.
A kisállatboltok, amelyek a vevőim voltak, válogathattak.
(Nevetés)
Rajongtam Afrikáért is.
Multikulturális környezetben nőttem fel,
voltak nálunk afrikai cserediákok.
Kíváncsian hallgattam őket.
Annyira más volt a hátterük.
Az importált tudástól, termékektől
és szolgáltatásoktól való függőségükről,
hihetetlen gazdag kultúrájukról.
Borzasztóan érdekelt Afrika.
Gazdasági mérnök lettem,
termékfejlesztéssel, illetve felderítési
technológiák fejlesztésével foglalkoztam.
Termékeink elsőként a fejlődő országokban
is felhasználhatóak voltak.
Szóval az iparban kezdtem dolgozni.
A lelkem mélyén azonban nem akartam
a fogyasztói társadalom jólétét növelni
lineáris, profitorientált
gyártási módszereinkkel.
Felmondtam, hogy egy igazi problémára,
a taposóaknákra koncentrálhassak.
Ez 1995-ben volt.
Diana hercegnő is bemondta a tévében,
hogy az aknamezők strukturális akadályt
állítanak a fejlesztés útjába. S ez így igaz!
Ha valahol aknamezők vannak,
vagy akár csak az eshetőségük fölmerül,
semmilyen területfejlesztés nem kezdődhet.
Világszerte felmerült az igény
olyan felderítő eszközök iránt,
amelyek sikeresen használhatók ott,
ahol a legnagyobb szükség van rájuk:
tehát főként a fejlődő világban.
Mi a patkányokat választottuk.
S hogy miért?
Nem kártevők a patkányok?
Nos, a patkányok tulajdonképpen,
sokak véleményével ellentétben,
nagyon is társas lények.
A mi termékünk, amit itt láthatnak –
Itt valahol van egy célpont.
A felvételen egy afrikai szakembert
láthatnak patkányaival.
A patkányok a jobb és bal oldalán vannak.
Hopp, a patkányt meg is találta az aknát,
megkaparja a talajt, s ezután
visszatér jutalmáért, egy jó falatért.
Ugye, milyen egyszerű?
S a környezetnek megfelelő eljárás.
Hopp, az állat megkapja jutalmát!
Tehát így működik.
Nagyon egyszerű eljárás.
Miért épp a patkányokat választottuk?
A patkányokat az 1950-es évek óta
használják sokféle kísérletben.
A patkányok szervezetében
több szagérzékelő gén van,
mint bármely más emlős szervezetében.
Hihetetlenül érzékenyek a szagokra.
Ezenfelül van a szagok felismerésére
és az eredmény közlésére is módszerük.
S hogyan beszélgethetünk a patkányokkal?
Nem beszélünk ugyan patkányul,
de van egy eszközünk, az ún. 'klikker'.
Gyakran használják állatok betanítására.
A felvételen láthatják.
A klikker éles, kattanó hangot bocsát ki,
mely bizonyos viselkedéseket erősít meg.
A kattanást először jutalommal párosítjuk.
A jutalom fecskendőben tárolt banán- és törtmogyorópüré.
Ezután a kattanást jutalommal követjük.
Kattanás, étel. Kattanás, étel. –
A kattanás tehát ételt jelent –,
ezután betesszük egy lyukas ketrecbe,
s az állat megtanulja,
hogy bedugja az orrát abba a lyukba,
ahol a célpont illata van,
s hogy ezt 5 másodpercig szimatolja –
ami egy patkánynak hosszú idő.
Amint az állat ezt is megtanulta, megnehezítjük a feladatát.
Arra kell rájönnie, hogyan kell egy akár tízlyukú ketrecben
a célpont illatára rábukkannia.
Ezután megtanítjuk pórázon sétálni
kint, nyílt területen
s arra, hogy ott keresse a célpontot.
Ezután megtanulnak
igazi aknamezőkön igazi aknákat keresni.
Levizsgáznak, majd akkreditáljuk őket
a Nemzetközi Aknamentesítési Normák
szerint, tehát pont úgy, mint ahogy a kutyák vizsgáznak.
A vizsga egy 400 m2-es területen zajlik.
Véletlenszerűen elhelyezünk rajta
meghatározott mennyiségű aknát.
Az idomárból és patkányból álló csapatnak
meg kell találnia az összes célpontot.
Ha a patkány sikerrel jár, jogosítványt kap.
Ezek az akkreditált állatok
kint dolgozhatnak az aknamezőn.
Pont, mint a kutyák.
Talán egy apró különbség van köztük:
Egy patkány betanítása ötödébe kerül
egy kutya kiképzésének.
Itt mozambiki csapatunkat láthatják.
Tanzániai szakemberünk
három mozambiki társának
tanítja meg az alapokat.
Figyeljék a szemükben a büszkeséget!
Szakértelmüknek köszönhetően
sokkal kevésbé függnek
a külföldi segélytől.
Ezenfelül ez a kis csapat –
persze nem egyedül, hanem nehéz járműves
aknamentesítő egységekkel, amelyek eltávolítják az aknákat.
A patkányos kísérletbe fektetett összegnek köszönhetően
bebizonyíthattuk Mozambikban,
hogy akár 60%-kal is csökkenthető
a jelenlegihez képest az aknamentesítés
négyzetméterenkénti költsége.
Azaz a költségünk 2 $ helyett 1.18 $, és valószínűleg
még tudjuk csökkenteni .
Az egész csak lépték kérdése.
Több patkánnyal nyilván nagyobb
területet tudunk aknamentesíteni.
Mozambikban van egy bemutatóhelyünk.
11 afrikai kormány lehetett annak tanúja,
hogy technológiánk segítségével valóban
csökkenthetik országaik segélyfüggőségét.
Aláírták a Nagy-tavak térségi
békeegyezményt,
a kormányok támogatják a hős patkányok tevékenységét
hogy közös határaikat aknátlaníthassák.
De hadd meséljek egy más gondról is.
Tavaly kb. 6000 ember
lépett taposóaknára.
Azonban világszerte majdnem
1,9 millió ember halt meg
elsődleges tuberkulózisban.
Főleg Afrikában,
ahol a tuberkulózis és az AIDS gyakorta
egyszerre lép fel, hatalmas gond a tbc.
A mikroszkópos diagnózis, a WHO szokásos eljárása,
40-60%-ban mutatja ki a fertőzést.
Tanzániában pl. -- s ezek a számok valósak --
a tbc-s páciensek 45%-át
diagnosztizálják tbc-vel haláluk előtt.
Eszerint, ha valaki tbc-ben szenved,
jó eséllyel a tbc-jét észre sem veszik,
mert előbb belehal a betegség szövődményeibe.
Azonban ha a tbc-t
korai szakaszában elcsípik,
és megindulhat a kezelés,
még az AIDS-es pácienseknél is van ennek értelme.
A tuberkulózis gyógyítható,
még az AIDS-es páciensek esetében is.
Hollandul a tuberkulózis
köznyelvi elnevezése
"tering".
A szó eredetileg
a kátrány szagára utal.
Már az ősi kínaiak
és az ókori görögök, Hippokratész,
sokat írtak arról,
hogy a tuberkulózis diagnosztizálható
az illó anyagok szaga alapján
amelyeket a páciens bocsát ki.
Kértünk néhány kórházi mintát
feltevésünk megvizsgálására.
A pozitív mintákat
patkányok betanítására használtuk,
kíváncsiságból, hogy tényleg érzik-e a tbc szagát,
és meglepő módon,
egymás után több patkány is
a tbc-fertőzöttek 89%-át fertőzöttnek,
az egészségesek 86%-át egészségesnek találta.
Kb. így működik ez,
eléggé általános egy technológia.
Robbanószer vagy tbc, édes mindegy.
Nyilván önök is látják,
tulajdonképpen bármit berakhatnánk ide.
Szóval, így működik:
Van egy kazetta 10 mintával.
A 10 mintát egyszerre rakjuk a ketrecbe.
A patkánynak mindössze 0,02 másodpercre van szüksége,
hogy felismerje a szagot. Villámgyorsan dolgozik.
Már a harmadik mintánál tart.
Ez egy pozitív minta.
Hallja a kattanást, és már szalad is a jutalomért!
Így nagyon gyorsan juthatunk
egy második véleményhez
hogy kik a tbc-fertőzöttek,
s kik nem.
Csak összehasonlításképpen
említeném, hogy egy laboros
40 mintát tud egy nap átnézni,
míg egy patkánynak
ugyanehhez a mennyiséghez
mindössze hét percre van szüksége.
Egy ilyen ketrecben –
(Taps)
egy ilyen ketrecben, feltéve, ha vannak patkányok,
és nekünk jelenleg
25 tbc-szakértő patkányunk van,
egy ilyen ketrecben egyetlen nap leforgása alatt
1680 mintát dolgozhatunk föl.
Képzeljék el a lehetséges, hasonló alapú
felhasználási lehetőségeket!
Talajszennyezés felderítése,
vagy igény szerinti felhasználások, pl.
konténerekben szállított tiltott termékek felderítése stb.
De maradjunk a tbc-nél.
Szeretném még említeni,
hogy a diagramon a kék oszlopok
a Dar es Salaam-i öt klinika
mikroszkópos laborjának eredményeit
jelképezik. Az öt klinika félmillió
páciense közül 15 ezret teszteltek.
1800 volt közülük tbc-pozitív.
A mintákat patkányaink is megvizsgálták.
Eredményeik alapján
a tbc korai kimutatásának sikerét
több mint 30%-kal növeltük.
A tavalyi év folyamán –
a korai kimutatás sikerét
— konkrét intervallumtól függően —
Dar es Salaam öt klinikáján
egyenletesen növeltük
30-40%-kal.
Tekintélyes siker ez.
Egy nem diagnosztizált tbc-s páciens
akár 15 egészséges embert is
megfertőzhet évente.
Bizonyosak lehetünk benne,
hogy rengeteg életet mentettünk meg.
Illetve hős patkányaink rengeteg életet mentettek meg.
Jelenleg az a feladatunk,
hogy szabványosítsuk az eljárást.
Egészen egyszerű dolgokról van szó.
Pl. van egy kis lézerberendezés a szimatolólyukban, ahova a patkány
5 másodpercre bedugja az orrát.
Ezt szabványosítani kellene.
Ugyanígy a jutalmat is,
a préselt ételt,
s félig automatizálni is kellene,
hogy sokkal nagyobb léptékben is lehetségessé váljon mindez,
s hogy sokkal több embert menthessünk meg.
Útravalóképpen elmondanám, más felhasználások is vannak már.
Íme, videós patkányunk
első prototípusa.
Egy patkány, patkány-hátizsákkal,
amelyben videokészülék van.
Ezzel bemászhat romok közé,
s felderítheti pl. földrengés áldozatait.
Még csak prototípus.
Nem teljesen működőképes még a rendszer.
Befejezésül annyit szeretnék hozzáfűzni,
ezek a projektek nem patkányokról szólnak.
Itt emberekről van szó.
Megadják a sebezhető közösségeknek
a lehetőséget, hogy nehéz, drága
és veszélyes észlelési feladatokat a saját kezükbe vegyenek,
olyan erőforrások kihasználásával,
amely országaikban bőségesen fellelhető.
Talán elérhetjük azt vele,
hogy más szemmel nézzenek
az önöket körülvevő
környezeti, technológiai,
állati, illetve emberi erőforrásokra.
Kerüljenek összhangba velük,
hogy együtt mozdíthassuk elő a tartós fejlődést.
Köszönöm szépen a figyelmüket.
(Taps)