Žinau, ką galvojate.
Manote, kad pasiklydau
ir tuoj kas nors užlips ant scenos
ir atsargiai palydės mane atgal į vietą.
(Plojimai.)
Man taip nuolat nutinka Dubajuje.
„Atostogaujate, mieloji?“
(Juokas.)
„Atvykote aplankyti vaikų?
Ar ilgai pabūsite?“
Na, tikiuosi dar kurį laiką pabūti.
Gyvenu ir mokytojauju Persijos įlankoje
daugiau kaip 30 metų.
(Plojimai.)
Per tą laiką mačiau daug pokyčių.
Ši statistika
gana šokiruoja.
Šiandien noriu pakalbėti
apie kalbų nykimą
ir anglų kalbos globalizaciją.
Noriu papasakoti apie savo draugę,
kuri mokė suaugusius anglų kalbos Abu Dabyje.
Vieną gražią dieną
ji nutarė nusivesti juos į sodą
ir pamokyti gamtos žodyno.
Bet galiausiai ji pati ėmė mokytis
visų arabiškų vietos augalų pavadinimų
ir jų paskirties –
medicinai, kosmetikai,
maistui gaminti, žolelėms.
Iš kur šie mokiniai gavo visas šias žinias?
Žinoma, iš savo senelių
ar net prosenelių.
Nereikia nė sakyti,
kaip svarbu bendrauti
skirtingoms kartoms.
Tačiau, deja, šiandien
kalbos miršta
neregėtu greičiu.
Kas 14 dienų miršta viena kalba.
Tuo tarpu anglų kalba
neabejotinai yra pasaulinė kalba.
Ar tarp to yra ryšys?
Nežinau.
Tačiau žinau, kad mačiau daug pokyčių.
Pirmą kartą atvykusi į Persijos įlanką
patekau į Kuveitą sunkiais laikais.
Tiesą sakant, ne taip seniai.
Čia truputį per anksti.
Bet kokiu atveju,
mane pasamdė Britų taryba
kartu su kitais 25 mokytojais.
Buvome pirmieji nemusulmonai,
mokytojavę valstybinėse Kuveito mokyklose.
Mus atvežė mokyti anglų kalbos,
nes vyriausybė norėjo modernizuoti šalį
ir įgalinti gyventojus juos lavindami.
Žinoma, Jungtinė Karalystė gavo naudos
iš puikiųjų naftos turtų.
Gerai.
Didžiausias pokytis, kurį stebėjau,
kaip anglų kalbos mokymas
palaipsniui
iš abiems pusėms naudingos veiklos
šiandien tapo stambiu tarptautiniu verslu.
Tai jau ne tik užsienio kalba mokyklos programoje
ir ne tik tėvynės Anglijos
išskirtinė valda,
tai tapo mada, kuria seka
kiekviena angliškai kalbanti tauta.
Ir kodėl ne?
Juk geriausią išsilavinimą,
pagal naujausius universitetų reitingus,
galima gauti Jungtinės Karalystės
ir JAV universitetuose.
Taigi visi nori išsilavinimo anglų kalba.
Tačiau jei nesi gimtakalbis,
turi išlaikyti testą.
Bet ar teisinga
atmesti studentą
remiantis vien kalbiniais gebėjimais?
Galbūt šis kompiuterių specialistas
yra genijus.
Ar jam reikia tokios pačios kalbos kaip advokatui?
Nemanau.
Mes, anglų kalbos mokytojai, juos atmetam nuolat.
Parodome „Stop“ ženklą
ir sustabdome juos vidury kelio.
Jie nebegali siekti savo svajonės,
kol neišmoksta anglų kalbos.
Pabandysiu paaiškinti taip:
jei sutikčiau vienakalbį olandą,
kuris turėtų vaistą nuo vėžio,
ar neleisčiau jam patekti į savo Britanijos universitetą?
Nemanau.
Tačiau iš tiesų būtent tą ir darome.
Mes, anglų kalbos mokytojai, saugome vartus.
Pirma turite įtikinti mus,
kad pakankamai gerai kalbate angliškai.
Gali būti pavojinga
suteikti per daug galios
siaurai visuomenės daliai.
Galbūt ši kliūtis per daug universali.
Gerai.
„Bet, – girdžiu, kaip sakote. –
kaipgi moksliniai straipsniai?
Jie visi parašyti angliškai.“
Taigi knygos angliškos,
žurnalai leidžiami angliškai,
tačiau tai uždaras ratas.
Jis patenkina anglų kalbos poreikį.
Ir ratas sukasi toliau.
Klausiu, kas nutiko vertimui?
Jei prisimintume Islamo aukso amžių,
tuo metu buvo labai daug verčiama.
Jie vertė iš lotynų ir graikų kalbų
į arabų, persų kalbas,
o tada buvo toliau verčiama
į Europos germanų kalbas
ir romanų kalbas.
Tamsiuosius Europos amžius nušvietė šviesa.
Nesupraskite manęs klaidingai.
Neturiu nieko prieš anglų kalbos mokymą,
mieli anglų kalbos mokytojai.
Man patinka, kad turime pasaulinę kalbą.
Šiandien jos reikia labiau nei bet kada.
Tačiau aš prieš tai, kad kalba
būtų naudojama kaip kliūtis.
Ar tikrai norime teturėti 600 kalbų
ir kad pagrindinė jų būtų anglų arba kinų?
Mums reikia daugiau. Kur brėšime ribą?
Ši sistema
prilygina intelektą
anglų kalbos žinioms,
o tai gana sutartinis dalykas.
(Plojimai.)
Noriu priminti,
kad milžinai, ant kurių pečių
laikosi šių dienų inteligentija,
neprivalėjo mokėti anglų kalbos,
jiems nereikėjo išlaikyti anglų egzamino.
Pavyzdžiui, Einšteinas.
Beje, mokykloje jis laikytas atsilikusiu,
nes, tiesą sakant, buvo disleksikas.
Tačiau pasauliui pasisekė,
kad jis neturėjo išlaikyti anglų testo.
Nes jie pradėti taikyti nuo 1964 m.,
kai atsirado TOEFL,
Amerikos anglų kalbos testas.
Dabar viskas augte išaugo.
Yra daugybė anglų kalbos testų.
Ir milijonai studentų
kasmet laiko šiuos testus.
Galime galvoti,
šios kainos visai neblogos, viskas gerai,
tačiau jos neįkandamos
daugybei skurdžiai gyvenančių žmonių.
Mes juos nedelsdami atmetame.
(Plojimai.)
Tai man primena neseniai matytą antraštę:
„Išsilavinimas. Didysis padaljimas“.
Suprantu,
kodėl žmonės koncentruojasi į anglų kalbą.
Jie nori suteikti vaikams kas geriausia.
Tam reikia vakarietiško išsilavinimo.
Nes, žinoma, geriausi darbai
atitenka žmonėms iš vakarų universitetų,
kuriuos rodžiau pirmiau.
Tai uždaras ratas.
Gerai.
Papasakosiu istoriją apie du mokslininkus,
du anglus mokslininkus.
Jie darė eksperimentą,
susijusį su genetika
ir priekinėmis bei užpakalinėmis gyvūnų galūnėmis.
Bet negalėjo pasiekti norimų rezultatų.
Jie nežinojo, ką daryti,
kol pasirodė vokiečių mokslininkas,
kuris suprato, kad jie vartoja du žodžius
priekinei ir užpakalinei galūnei,
nors genetikoje jos neskiriamos,
kaip ir vokiečių kalboje.
Ir, bingo,
problema išspręsta.
Jei negali sugalvoti idėjos,
užstringi.
Bet jei kita kalba galima sugalvoti idėją,
bendradarbiaudami galime
pasiekti ir išmokti žymiai daugiau.
Mano dukra
atvyko į Angliją iš Kuveito.
Ji mokėsi gamtos mokslų ir matematikos arabiškai
arabų vidurinėje mokykloje.
Pradinėje mokykloje ji turėjo viską išsiversti į anglų kalbą.
Visoje klasėje tuo dalykus
ji mokėjo geriausiai.
Tai rodo,
kad kai studentai atvyksta iš užsienio,
galbūt mes nepakankamai įvertiname
to, ką jie žino,
o jie tai žino savo kalba.
Kai kalba miršta,
nežinome, ko netenkame kartu su ta kalba.
Nežinau, ar matėte, neseniai rodė per CNN,
Herojų apdovanojimas buvo įteiktas
jaunam piemenukui iš Kenijos,
kuris negalėjo naktį mokytis savo kaime,
kaip ir visi kaimo vaikai,
dėl žibalinės lempos,
kurios dūmai pažeidė jam akis.
Ir apskritai žibalo niekada nebuvo pakankamai,
nes ką nusipirksi už dolerį per dieną?
Todėl jis išrado
nieko nekainuojančią saulės lempą.
Dabar jo kaimo vaikai
mokykloje gauna tokius pačius pažymius
kaip ir vaikai, kurių namuose yra elektra.
(Plojimai.)
Atsiimdamas apdovanojimą
jis pasakė šiuos gražius žodžius:
„Afriką, kuri šiandien yra
tamsus žemynas,
vaikai gali nušviesti nauja šviesa.“
Paprasta idėja,
bet ji gali turėti tokių svarbių pasekmių.
Žmonės, neturintys šviesos,
tiek fizinės, tiek metaforinės,
negali išlaikyti mūsų egzaminų,
ir mes niekada nesužinosime, ką jie žino.
Neverskime jų likti
ir patys nepasilikime tamsoje.
Džiaukimės įvairove.
Rūpinkitės savo kalba.
Vartokite ją didžioms idėjoms skleisti.
(Plojimai.)
Labai ačiū.
(Plojimai.)