A tavalyi év ...
pokoli volt.
(Nevetés)
Akkor ettem először nigériai "jollof"-ot.
(Nevetés)
Komolyra fordítva a szót,
sok személyes nehézségen mentem át.
A hatalmas stressz miatt
pánikrohamot kaptam.
Néha nem tudtam dolgozni.
Máskor csak sírtam volna
az ágyamban fekve.
Az orvosom megkérdezte, szeretnék-e egy szakemberrel beszélni
a stresszről és a szorongásomról.
Mentális egészség?
Elnémultam és tiltakozva ráztam a fejem.
Mély szégyent éreztem.
Éreztem a stigma súlyát.
Szerető és támogató családom
és elképesztően hűséges barátaim vannak,
mégsem tudtam elfogadni a gondolatot, hogy beszéljek valakivel
a fájdalmamról.
Fojtogatva éreztem magam a megingathatatlan
afrikai férfiasságunktól.
"Másoknak valódi problémáik vannak, Sangu."
"Ne foglalkozz ennyit magaddal!"
Mikor először hallottam a mentális egészségről,
Újonnan érkeztem Ghánából a New Jersey-i Peddie bentlakásos iskolába.
Akkoriban mentem keresztül a brutális élményen,
amit hét szerettem
egy hónapon belüli elvesztése okozott.
Az iskolai védőnő,
Isten áldja a lelkét, aggódott értem, és érdeklődött
a lelki egészségem felől.
"Megbolondult?"- gondoltam magamban.
Nem tudja, hogy én afrikai férfi vagyok?
(Nevetés)
Mint Okonkwo a "Széthulló Világban",
mi, afrikai férfiak, nem dolgozzuk fel, vagy fejezzük ki érzelmeinket.
Mi megoldjuk a problémáinkat.
(Taps)
Mi megoldjuk a problémáinkat.
Felhívtam a testvéremet és nevettünk az "Oyibo" embereken -- a fehéreken--
és a furcsa betegségeiken --
depresszió, ADD és egyéb "furcsaságok".
Nyugat- Afrikában felnőve,
mikor a mentális szót hallottuk, egy őrült képe ugrott be
koszos rasztafrizurával,
félmeztelenül botladozva az utcán.
Mind ismerjük ezt az embert.
A szüleink vele fenyegettek.
"Anyu, anyu, ő miért bolond?"
"Drogok!
Ha csak ránézel a drogokra, olyan leszel, mint ő."
(Nevetés)
Ha tüdőgyulladást kapsz,
az anyád rohan veled a legközelebbi kórházba,
orvosi ellátásért.
De ha fel mered vállalni a depressziódat,
a helyi lelki vezető fog démonokat kiűzni belőled
és boszorkányokat okolni a faluban.
Az Egészségügyi Világszervezet szerint,
a mentális egészség a normál stresszel való
megbirkózás képessége;
a produktív és gyümölcsöző munka,
és a közösségben való közreműködés képessége.
Magába foglalja érzelmi, pszichológiai és szociális jólétünket.
Globálisan, a mentális betegségi esetek 75 százaléka
alacsony jövedelmű országokban találhatóak.
Mégis, a legtöbb afrikai kormány
kevesebb, mint egy százalékot fordít egészségügyi keretéből
a mentális egészségre.
És ami még rosszabb,
komoly hiány van pszichiáterekből Afrikában.
Nigériában például 200 főre becsülik --
egy közel 200 milliós országban.
Egész Afrikában,
az emberek 90 százaléka nem jut ellátáshoz.
Ennek eredményeképp,
magányosan szenvedünk,
némán megbélyegezve.
Mi afrikaiak általában távolságtartással,
elutasítással,
bűntudattal,
félelemmel
és haraggal reagálunk a mentális egészségre.
Arboleda-Flórez kutatásában
megkérdezte: "Mi okozza a mentális betegségeket?"
A nigériai válaszadók 34 százaléka a droghasználatot válaszolta;
19 százalék szerint Isten haragja és akarata.
(Nevetés)
12 százalék szerint pedig
boszorkányság és ártó szellemek.
Néhányan azonban más ismert okokat is felsoroltak,
mint a genetika,
szociális, gazdasági státusz,
háború,
konfliktus,
vagy egy szeretett személy elvesztése.
A mentális betegségek miatti megbélyegzés
gyakran az elszenvedők kirekesztését és démonizálását eredményezi.
Robin Hammond fotóriporter dokumentált néhány ilyen visszaélést
Ugandában,
Szomáliában
és itt Nigériában.
Számomra
ez a stigma személyes.
2009-ben
egy éjszaka közepén kétségbeesett telefonhívést kaptam.
A legjobb barátomnál a világon --
egy brilliáns, filozofikus, elragadó, népszerű fiatalembernél --
skizofréniát diagnosztizáltak.
Végignéztem, ahogy néhány gyerekkori barátunk elborzadt.
Hallottam a kuncogásokat.
Hallottam a sugdolózást.
"Hallottad, hogy megbolondult?"
(Kru angolul) "Megőrült!"
Megalázó, lealacsonyító kommentárok az állapotáról --
szavak, amiket sosem mondanánk egy rákos,
vagy egy maláriás betegnek.
Valahogy, mikor a mentális egészségről van szó,
a tudatlanságunk minden empátiát kiöl.
Mellette álltam, ahogy a közösségünk kiközösítette őt,
a mi szeretetünk sosem ingott meg.
Tanúként, a mentális egészség a szenvedélyemmé vált.
Az ő helyzete által inspirálva
segítettem megalapítani a mentális egészségre specializált
alumni csoportot a főiskolámon.
Rezidens oktatóként a másoddiplomás képzésem alatt,
sok alapképzést végző diákot támogattam a mentális egészségük kihívásaiban.
Láttam az afrikai diákok küzdelmeit
és azt, hogy képtelenek beszélni a problémáikról.
Még ezzel a tudásommal és a történeteiket ismerve
is küzdöttem
és senkivel sem tudtam megosztani, ha a saját szorongásommal néztem szembe.
Ennyire mélyen félünk, hogy őrültté válunk.
Mindannyiunknak --
de nekünk afrikaiaknak különösen --
meg kell értenünk, hogy a mentális küzdelmeinktől
nem leszünk kevésbé férfiasak, és a trauma sem tesz gyengévé.
Egyformán fontosnak kell tartanunk a fizikai és mentális egészséget.
Nem szabad némán szenvednünk.
Nem szabad megbélyegeznünk a betegséget
és traumának kitenni az érintetteket.
Beszéljetek a barátaitokkal!
Beszéljetek a szeretteitekkel!
Beszéljetek szakértőkkel!
Legyetek sebezhetőek!
Tegyétek ezt abban a tudatban,
hogy nem vagytok egyedül!
Hallasd a hangod, ha szenvedsz!
Őszintének lenni arról, hogy érezzük magunkat
nem tesz gyengévé;
emberré tesz.
Itt az ideje, hogy véget vessünk a stigmának a mentális betegségek körül.
Ha legközelebb a "mentális" szót hallod,
ne csak egy őrültre gondolj.
Gondolj rám.
(Taps)
Köszönöm.
(Taps.)