Bună tuturor. Dumnezeu să vă binecuvânteze!
Vă mulțumesc mult pentru accesare.
Reflecția pe care am pregătit-o pentru voi se numește ”În pragul morții”.
Înainte de a mă lansa în aceasta doresc să vă reamintesc că
ziua de naștere a Preasfintei Născătoare de Dumnezeu este pe 8 septembrie,
este prima dintre cele 12 sărbători ale Bisericii,
este cea cu care se începe anul liturgic și la care nu se cade să lipsim.
De ești credincios iar Hristos este Mântuitorul tău atunci
Fecioara Maria este extrem de importantă pentru tine.
Acesta modul creștin de a vedea lucrurile și a celebra ziua de naștere a celei care
este maica Domnului și a Bisericii.
Să ne amintim ceea ce Domnul i-a spus acesteia și Sf. Ioan când era pe cruce:
”Femeie, iată fiul tău!”
Biserica înțelege prin asta darul prin care Fecioara devine maică a tuturor.
Deci să nu lăsăm să treacă pe lângă noi ziua sa de naștere.
Să aduceți flori, să aduceți lumânări, să coaceți ceva bun ca să împărțiți
la Sfânta Liturghie de duminică.
În pragul morții.
Ați putea să vă gândiți că am să vorbesc din nou despre moarte?
Da, din nou. Da, am să vorbesc.
Aceasta este responsabilitate sacră a preoților și episcopilor
care trebuie să fie deținătorii standardului,
vocea adevărului care se adresează oamenilor lui Dumnezeu.
Pomenirea morții este ceva normal, asolut normal.
De aceea reprezintă treapta a 6 -a pe ”Scara” Sfăntului Ioan Scărarul.
Acesta spune acolo că nu se poate afirma că trăim cum se cuvine în Hristos
dacă nu considerăm fiecare zi ca fiind ultima noastră zi.
Este fundamental a conștientiza aceasta și a ne aduce aminte
de scurtimea acestei vieți care arată, așa cum spune Sf. Iacob,
ca o perdea de fum care apare pentru puțin timp și se risipește imediat.
Ca oameni firbinți ce suntem trebuie să ne menținem cu picioarele pe pământ
și să trăim în realitate.
Bineînțeles că lumea seculară nu are un răspuns la chestiunea morții
și de aceea vorbim despre moarte, no doresc să vorbească despre moarte,
fac afirmații superficiale despre asta cum ar fi că trebuie să ne reconciliem cu ea,
dar fără a prezenta vreo soluție.
Nu prezintă nici o suluție pentru ființa umană. Deloc.
Moartea este ceva sublim și extrem de important,
și de aceea preoții vorbesc despre ea iar Biserica, numai Biserica,
deține adevărul despre viață și moarte și îl articulează
în mod constant oamenilor săi.
Și nicăieri mai mult decât la slujba înmormântării,
slujbă a înmormântării care este o obligație sfântă pentru creștini,
pentu a fi alături de cei dragi care mor în Hristos,
iar rugăciunile noastre să-i însoțească de-a lungul drumului spre viața viitoare.
În calitate de preot de foarte mulți ani a fost o onoare să fiu alături
de mulți care au plecat din vața aceasta.
Fiecare preot are această responsabilitate și este ceva firesc pentru creștini
să solicite ca preotul să fie la căpătâiul lor la sfîrșit.
În principiu sunt trei adevăruri pe care preotul le spune oamenilor lui Dumnezeu
atunci când cei apropiați lor se pregătesc de plecare,
atunci când sunt diagnosticați în acest fel,
atunci când sunt conștienți că au să treacă la Domnul,
preotul vorbește cu aceștia despre trei lucruri importante.
Și vreau să împărtășesc aceste gânduri care sunt așa de importante
pentru a ști despre ce este vorba.
Primul lucru este acela că moartea nu este ceva natural.
Acest lucru este foarte important [de știut].
Lumea seculară ne spune că moartea este ceva natural,
toate trăiesc și se duc, și astfel într-o anumită măsură,
aceasta face moartea mai ușor de acceptat.
Ei bine, aceasta nu duce la nici un rezultat.
Deoarece moartea nu este ceva natural.
Afirmația aceasta este o minciună sfruntată.
Starea noastră de cădere este rezultatul păcatului,
iar moartea este rezultatul păcatului.
Nu a fost instituit de Dumnezeu.
Dumnezeu nu a intenționat să facă asta.
Acesta a atras atenția asupra morții ca fruct al păcatului.
Așa cum Sf. Pavel le scrie romanilor ”plata păcatului este moartea.”.
Acesta este prim punct imprtant de care să ne amintim înaintea morții.
Să ne aducem aminte că nu este nimic normal în legătură cu asta,
și că este cu totul corect să faci ceea ce Mântuitorul nostru a făcut
atunci când prietenul Său Lazăr a murit.
Nu ar trebui să primim nici o mângâiere cu privirea la firescul morții.
Nu este firesc. Nu există împăcare cu această idee.
În spatele acestei acțiuni hidoase a eutanasiei care a explodat
în țările seculare este acest concept fals al morții ca fiind ceva natural.
Nu este nimic natural în asta.
Nu există niciun ciclu al vieții.
Îmi parte rău Disney.
Nu există niciun ciclu al vieții, nu există nimic ce te aduce înapoi,
sau să-ți recapeți viața. Toate sunt baloane de săpun.
Așa cum Sf. Pavel se adresează evreilor
”omului este rânduit să moară o dată, iar după aceea judecata.”
Acesta a fost primul lucru important, că moartea nu este ceva firesc.
Atunci când simți moartea că se aproprie și vine să te ia,
și vine să ne ia în mod progresiv,
iar toate aceste fire de păr alb sunt martore ale venirii morții,
deci atunci când vine, și o simți, smerește-te,
spune-ți ție însuți că aceasta este ceeace culeg din cauza faptelor mele:
moartea din cauza păcatelor mele.
Acesta este primul lucru.
Cel de-al doile gând important pe care noi preoții îl împărtășim celor dragi,
și sperăm că și noi îl vom primi de la episcopul nostru, sau de la colegi,
la momentul morții noastre este acela că moartea nu este biruită de tine.
Acesta lucru este foarte, foarte, important.
Ai putea fi un credincios foarte pios, iar penru asta te felicit,
nu este nimic mai bun decât să fii cu Hristos,
dar nu ești la fel de credincios ca Sf. Patriarh Avraam care a murit
și a ajuns în iad.
Nu ești la fel ca iubitorul de Dumnezeu Moise car l-a văzut pe Dumnezeu
care a murit și a ajuns în iad.
Virtutea ar fi putut să mântuiască pe toată lumea din ghearele morții;
l-am fi văzut pe patriarhul Avraam să treacă peste moarte,
să ajungă de cealaltă parte a morții, ar fi putut să-l mântuiască pe Moise
urmare al faptelor sale virtuoase, și astfel l-ar fi mântuit, [dar n-a fost așa].
Plăcut psalmist al lui Israel, sfântul rege și profet David
a murit și a ajuns în iad.
Nimeni nu poate să învingă moartea că este păcătos. Nimeni.
Moartea are drepturi asupra noastră din cauza păcatelor noastre.
Și de aceea atunci când vine moartea nu trebuie să ne amăgim zicând
”o, sunt un credincios destul de bun, Domnul știe că l-am iubit,
iar asta mă v-a salva de la moarte.”
Asta nu te va scăpa. Te asigur.
Niciuna dintre faptele tale. chiar și cele mai bune ale tale.
Prefetul Isaia spune că acestea ca o cârpă murdară.
Nu ai făcut nimic. Ar fi trebuit să facem asta.
Nu am făcut nimic bun pe lumea asta.
Nu crede că într-un fel ești destul de bine și asta te va salva.
Nu este cazul.
Cel de-a treilea adevăr pe care trebuie să-l amintim la momentum venirii morții
este că există un Om, Unul singur, care a biruit moartea.
Există Unul singur care este biruitorul morții care este dulcele nostru Iisus,
Domnul nostru Iisus Hristos.
El este singurul care a înfruntat moartea și a distrus-o.
Moartea a venit la El, dar nu a găsit nimc în El.
Satana nu a avut nici un drept aupra Lui.
Moartea nu a avut nici un control su putere asupra Sa.
Acesta în mod voluntar și-a ps viața Sa înainte prin propria Sa putere,
și pe care a luat-o înapoi prin puterea Sa.
Prin învierea sa a trecut omenirea pe parte cealaltă a morții.
Iar Acesta oferă această victorie asupra morții la toți cei care cred în El.
Ne amintim vorbele Sale minunate:
”Eu am venit ca viaţă să aibă, şi din belşug să aibă.” (Ioan 10:10)
Domnul Hristos a venit să ne dea viață din belșug.
Nju ca să ne complăcem în moarte, pentru a fi mistuiți de moarte.
Iar în capitolul următor din Evanghelie, Sf. Ioan spune:
”Şi Iisus i-a zis: Eu sunt învierea şi viaţa;
cel ce crede în Mine, chiar dacă va muri, va trăi.” (Ioan 11:25)
Aceasta este promisiunea.
Aceasta există și astfel avem parte de marea dragoste și devoțiune a Sa
prin victoria Acestuia asupra morții.
De aceea atunci când vine moartea să chemăm numele lui.
Pune credința ta în El și te asigură de atașamentul tău față de El
prin credință și pocăință, deoarece acest atașament față de Hristos,
și a te uni cu El prin sfântul botez și credință îți va oferi partea de câștig.
Vei fi capabil să să ajungă să fii părtaș al vieții veșnice,
pe care Acesta este dornic să ți-o dea ție, mie, fiecăruia care crede.
Iisus Însuși a făcut ca moartea să cadă în genunchi.
El a făcut ca mortea să strige după milă.
Cu piciorul Său sfânt, ca o presă de făcut vin a mâniei lui Dumnezeu,
a sfărâmat moartea de dragul poporului Său,
a prădat-o cu forța până în măruntaile sale pline de sânge, [...]
iar masacrarea morții este victoria Sa.
Și ca un victorios, ca un campion, împărtășește aceasta cu noi.
Deci, amintește-ți asta.