Zvedněte prosím ruku,
kdo jste letos cestoval letadlem?
To není špatné.
Více než 3 miliardy lidí ročně
mají tento stejný zážitek.
A když do létajících kovových krabiček
zavřete tolik lidí,
stane se občas něco jako tohle -
- a je tady epidemie.
Poprvé mi to došlo,
když loni propukla Ebola.
Ta se sice šíří většími kapénkami,
takže má menší infekční rozptyl,
ale řada dalších chorob se v letadle šíří snadno.
A čísla, která vám teď ukážu,
jsou celkem děsivá.
Do jednoho letadla
se dostal člověk s H1N1
a za jediný let
nakazil 17 dalších lidí.
Jindy zas muž se SARS
nakazil během 3hodinového letu
dalších 22 lidí.
Takovouto superschopnost bych nechtěl.
Dokládá to, že nemoci
se před vstupem do letadla jen těžko odhalují.
Můžete nastoupit do letadla
a být v latentní fázi nějaké nemoci,
takže i když jste nemocní,
nemáte žádné příznaky.
A potom tu nemoc
přenášíte na své spolucestující.
Ukážu vám jak.
Ze strany a seshora proudí letadlem vzduch.
Je vyznačený modře.
Potom je vzduch odsáván výkonnými filtry.
Když filtr nasaje vzduch, eliminuje asi 99,97 % patogenů.
Jenomže vzduchové proudy se před odsátím promísí.
Když někdo kýchne,
tak než filtry ten vzduch odsají,
stihne se kolem vás několikrát protočit.
Přišlo mi to jako vážný problém.
Ale nemám peníze, abych si postavil letadlo,
a tak jsem si postavil počítač.
Ten mi s pomocí výpočetní aerodynamiky
umožnil vše simulovat
s ještě přesnějšími daty,
než kdybych to měřil přímo v letadle.
Vyšel jsem z 2D nákresů technické dokumentace letadla.
Je dostupná na internetu.
Já si ji stáhl
a s pomocí modelovacího softwaru vytvořil 3D model.
Ten jsem potom rozdělil na malinké části
a ty zase poskládal, aby to počítač lépe pochopil.
Potom jsem zadal, kde jsou vzduchové filtry,
přihodil spoustu fyziky
a počkal, dokud počítač nepropočítá simulaci.
V běžném letadle to vypadá následovně.
Osoba na prostředním sedadle například kýchne
a ostatním lidem to jde přímo do obličeje.
Pěkná nechuťárna.
Při pohledu zepředu vidíte,
že si to lidé sedící vedle osoby uprostřed
pěkně odskáčou.
A při pohledu z boku vidíte,
že se patogeny šíří letadlem i na délku.
"To není dobrý," řekl jsem si hned.
A tak jsem provedl dalších 32 simulací
a přišel nakonec na tohle řešení.
Dal jsem to patentovat jako "Komplexní vstupní směrovač".
Tahle věc asi 55x snižuje
riziko přenosu patogenů
a o 190 % zvyšuje přívod čerstvého vzduchu.
Úplně stačí,
když kousky tohoto kompozitního materiálu
připevníte v letadle na vytipovaná místa.
Instalace je tedy nenákladná
a dá se udělat ze dne na den.
Stačí pár šroubků, a je hotovo.
A vede to k naprosto báječným výsledkům.
Vzduch se přestane vířivě mísit,
a vytvoří naopak pro každého pasažéra
individuální dechovou zónu.
Takže když ten pasažér uprostřed zase kýchne,
jde to hned dolů
a pak skrze filtry ven.
Totéž ze strany:
patogeny jdou hned dolů.
Teď pustím simulaci, jak to vypadá po instalaci našeho zařízení.
Osoba uprostřed kýchne,
ale teď to jde rovnou dolů a pryč,
takže není prostor pro vznik nákazy.
Ke spolucestujícím na krajních sedadlech se prakticky žádné patogeny nedostanou.
Totéž ještě ze strany.
Vidíte, jak je to účinné.
Za tento systém jsme ostatně vyhráli cenu.
Funguje to samozřejmě
nejen na kýchající pasažéry, co sedí uprostřed,
ale i na ty, co sedí u okýnka nebo u uličky.
A co to znamená v reálu?
Tohle už není počítačová simulace,
ale jak to vypadá ve skutečnosti.
Je to 3D model, který jsem vytvořil s pomocí 3D tiskárny.
Proud vzduchu opět stéká dolů na pasažéry.
Epidemie SARS způsobila před časem škody asi za 40 miliard dolarů.
Kdyby v budoucnu propukla nějaká závažná epidemie,
náklady patrně převýší 3 biliony dolarů.
Dříve to znamenalo vyřadit letadlo na jeden dva měsíce z provozu.
Na zlepšení se pracovalo tisíce hodin
a vynaložilo se několik milionů dolarů.
Teď stačí jednoduchá instalace v podstatě ze dne na den
a hned vidíte výsledky.
Čekáme tedy už jen na certifikaci,
první testy a různé schvalovací procesy.
Věříme, že se potvrdí,
že nejlepší řešení jsou někdy ta nejjednodušší.
Ještě před dvěma lety by takový projekt nebyl možný.
Nebyla tehdy dostupná potřebná technologie.
Díky pokročilým možnostem programování a internetu
nastala zlatá éra inovací.
Otázka tak zní: Nač čekat?
Už dnes můžeme společně tvořit budoucnost.
Děkuji.
(potlesk.)