אני יודע מה אתם חושבים:
"למה לבחור הזה מגיע לשבת?"
זה מפני שזה רדיו.
(מוזיקה)
אני מספר סיפורי רדיו על עיצוב,
ואני מדווח על כל מיני סיפורים:
מבנים ומברשות שיניים
וקמעות והתמצאות וגופנים.
המשימה שלי היא לגרום לאנשים להתמסר לעיצוב שאכפת להם ממנו
כך שהם יתחילו לשים לב לכל צורות העיצוב.
כשאתם מפענחים את העולם עם כוונה עיצובית בראש,
העולם הופך לסוג של קסם.
במקום לראות את הדברים השבורים,
אתם רואים את כל חלקיקי הגאוניות
שמעצבים אנונימיים הזיעו עליהם
בכדי לשפר את חיינו.
וזה בעצם ההגדרה של עיצוב:
לעשות את החיים טובים יותר ולספק הנאה.
ודברים מעטים סיפקו לי שמחה גדולה יותר
כמו דגלים מעוצבים היטב.
(צחוק) (מחיאות כפיים)
כן!
יום הולדת 50 שמח על הדגל שלכם, קנדה.
הוא יפה, סטנדרט זהב, אוהב אותו.
אני די אובססיבי לדגלים.
לפעמים אני מעלה את הנושא של דגלים,
ואנשים אומרים, "לא אכפת לי מדגלים,"
ואז אנחנו מתחילים לדבר על דגלים, והאמינו לי,
ל 100 אחוז מהאנשים אכפת מדגלים
פשוט יש בהם משהו שעובד על הרגשות שלנו.
המשפחה שלי עטפה השנה את מתנות חג המולד שלי כדגלים
כולל שקית המתנות הכחולה
שהתחפשה לדגל סקוטלנד.
העלתי את התמונה הזאת לאינטרנט, ואכן,
תוך דקות ספורת, מישהו השאיר תגובה שאומרת,
"אתה יכול לקחת את צלב אנדראס הקדוש הסקוטי ולדחוף אותו לתחת שלך." (צחוק)
אשר - תראו, אנשים להוטים לגבי דגלים, אתם יודעים?
זה פשוט ככה.
מה שאני אוהב בדגלים
הוא שברגע שאתם מבינים את העיצוב של הדגלים,
מה עושה דגל טוב, מה עושה דגל רע,
אתם יכולים להבין את העיצוב של כל דבר כמעט.
אז מה שאני אנסה לעשות כאן הוא,
אני פותח פרק של תכנית הרדיו שלי,
"99% נסתר מהעין", ואני הולך לשחזר אותו כאן על במה,
אז כשאני לוחץ על כפתור פה --
קול: צ לצליל --
רומן מארס: זה הולך לעשות צליל
אז מתי שתשמעו צליל
או קול או מוזיקה,
זה מפני שלחצתי על כפתור.
קול: צצצצצליל.
ר.מ: טוב, קלטתם את זה? הנה מתחילים.
שלוש, שתיים.
זה 99% נסתר מהעין. אני רומן מארס.
קריינית: חמשת העקרונות הבסיסיים לעיצוב דגל.
רומן מארס: על פי איגוד הוקסולולוגים הצפון אמריקאים
וקסולולוגיה.
טד קיי: וקסולולוגיה היא חקר דגלים.
ר.מ: זה תוספת ה"lol" שגורמת לזה להשמע מוזר.
קריינית: מספר אחד, שמרו את זה פשוט.
הדגל אמור להיות כל כך פשוט שילד יוכל לצייר אותו מזכרון.
ר.מ: לפני שעברתי לשיקגו ב 2005,
לא ידעתי אפילו שלערים יש דגלים משלהן.
ט.ק: לרוב הערים הגדולות יש דגל.
ר.מ: ובכן, לא ידעתי זאת. זהו טד קיי, דרך אגב.
ט.ק: שלום, ר.מ: הוא מומחה לדגלים.
הוא בחור מדהים לחלוטין.
ט.ק: אני טד קיי, ערכתי כתב עת מדעי על מחקרי דגלים,
וכרגע אני מעורב באגודת דגל פורטלנד
איגוד הוקסולולוגים הצפון אמריקאים.
ר.מ: טד למעשה כתב את הספר על עיצוב דגלים.
קריינית: "דגל טוב, דגל רע."
ר.מ: זאת יותר חוברת, באמת. מתפרסת על פני 16 עמודים.
ט.ק: כן, היא נקראת "דגל טוב, דגל רע:
איך לעצב דגל נפלא."
ר.מ: ודגל העיר הראשון שגיליתי בשיקגו
הוא יפה:
שדה לבן, שני פסים כחולים רוחביים,
וארבעה כוכבים עם שש פינות במרכז,
קריינית: מספר שתיים: השתמשו בסמלים משמעותיים.
ט.ק: הפסים הכחולים מייצגים את המים, הנהר והאגם.
קריינית: התמונות של הדגל, הצבעים או הדפוס
אמורים להיות קשורים למה שמסומל.
ט.ק: הכוכבים האדומים מייצגים ארועים משמעותיים בהסטוריה של שיקגו.
ר.מ: כלומר, הקמתה של פורט דירבורן באתר העתידי של שיקגו,
השריפה הגדולה בשיקגו,
התערוכה העולמית הקולומביאנית, שכולם זוכרים
בגלל העיר הלבנה,
ותערוכת התקדמות המאה,
שאף אחד בכלל לא זוכר.
קריינית: מספר שלוש, השתמשו בשניים עד שלושה צבעים בסיסיים.
ט.ק: החוק הבסיסי של צבעים הוא להשתמש בשניים עד שלושה צבעים
מסט הצבעים הסטנדרטי:
אדום, לבן, כחול, ירוק, צהוב ושחור.
ר.מ: העיצוב של דגל שיקגו אהוד מאוד
עם חתך שלם של העיר.
הוא בכל מקום;
כל מבנה עירייה מניף את הדגל.
ווט מוזר: כמו שיש כנראה לפחות חנות אחת בכל בלוק
ליד המקום שבו אני עובד שמוכר סוגי אביזרים עם דגל שיקגו.
ר.מ: זהו ווט מוזר משיקגו מגזין.
ו.מ: היום, רק לדוגמא, הלכתי להסתפר,
וכשהתיישבתי בכסא הספר,
היה דגל שיקגו על הקופסה שבתוכה הספר שומר את כל הכלים שלו,
ובמראה היה דגל שיקגו על הקיר מאחוריי.
כשעזבתי, חלף על פני בחור שהיה לו תג עם דגל שיקגו על התרמיל.
ר.מ: זה ישים ומותאם.
בפרט הכוכבים עם שש הפינות מופיעים בכל מיני מקומות.
ו.מ: לקפה שקניתי יום אחד
היה כוכב שיקגו עליו.
ר.מ: זהו סמל מובהק של הגאווה של שיקגו.
ט.ק: כשקצין משטרה או כבאי מתים בשיקגו,
לעתים קרובות זהו לא הדגל של ארצות הברית על ארונו.
זה יכול להיות דגל העיר שיקגו.
זה העומק אליו חדר דגל שיקגו לדימויים האזרחיים.
ר.מ: וזה לא רק שהאנשים אוהבים את שיקגו ולכן אוהבים את הדגל.
אני גם חושב שאנשים אוהבים את שיקגו יותר
מפני שהדגל כל כך מגניב.
ט.ק: לולאת משוב חיובית שיש בין סמליות מעולה וגאווה אזרחית.
ר.מ: בסדר, אז כשעברתי חזרה לסן פרנסיסקו ב 2008,
חקרתי את הדגל שלה,
מפני שמעולם לא ראיתי אותו
בשמונה השנים הקודמות שגרתי שם.
ומצאתי אותו, אני מצטער לומר,
לצערי הרב לא מספק.
(צחוק)
אני יודע.
זה כואב גם לי.
(צחוק)
ט.ק: ובכן, תנו לי להתחיל מההתחלה.
קריינית: מספר אחד, שמרו על זה פשוט.
ט.ק: שמירה על פשטות.
קריינית: הדגל אמור להיות כל כך פשוט שילד יוכל לצייר אותו רק מזכרון.
ט.ק: זהו דגל יחסית מורכב.
ר.מ: טוב, הנה מתחילים, טוב.
המרכיב העיקרי בדגל סן פרנסיסקו הוא הפניקס
המייצג את העיר שעלתה מן העפר
אחרי השרפות ההרסניות של 1850.
ט.ק: סמל חזק לסן פרנסיסקו.
ר.מ: אני עדיין לא מחבב את הפניקס.
מבחינה עיצובית, הוא מצליח להיות גס מדי
ויש לו יותר מדי פרטים באותו הזמן,
שאם הייתם מנסים,
לא הייתם מסוגלים לעשות זאת,
וזה פשוט נראה רע ממרחק,
אבל זה שיש לו משמעות עמוקה שם את האלמנט בצד החיובי של הטבלה.
מאחורי הפניקס, הרקע הוא בעיקר לבן,
ואז יש סביבו מסגרת צהובה משמעותית.
ט.ק: שהוא אלמנט עיצובי מאוד מושך.
ר.מ: אני חושב שהוא בסדר. אבל -- (צחוק) --
הנה מגיעים הלאווים הגדולים בעיצוב דגל.
קריינית: מספר ארבע, ללא אותיות או חותמות.
לעולם אין להשתמש בכיתוב משום סוג.
ר.מ: מתחת לפניקס, ישנה סיסמא על סרט
המתורגמת ל "זהב בשלום, ברזל במלחמה,"
ועוד -- וזו הבעיה הגדולה --
כתוב סן פרנסיסקו לרוחב התחתית.
ט.ק: אם אתם צריכים לכתוב את השם
של מה שאתם מייצגים על הדגל שלכם,
הסמליות שלכם נכשלה.
(צחוק) (מחאות כפיים)
ר.מ: בדגל ארצות הברית לא כתוב "ארצות הברית" לרוחב החזית.
למעשה, דגלי ארצות, נוטים להיות טובים.
כמו, אני מוריד את הכובע לדרום אפריקה וטורקיה וישראל
וסומליה ויפן וגמביה.
ישנה קבוצה של דגלי מדינות ממש טובים,
אבל הם מצייתים לעקרונות עיצוב טובים כי הסיכון גבוה.
הם בזירה הבינלאומית.
אבל דגלי עיר, מדינה ואזורים
הם סיפור אחר.
(צחוק)
ישנו נגע של דגלים רעים,
והם חייבים להעצר.
(צחוק) (מחיאות כפיים)
זאת האמת וזה האתגר.
הצעד הראשון הוא לזהות
שיש לנו בעיה.
אנשים רבים נוטים לחשוב שעיצוב טוב
הוא רק עניין של טעם,
ולמען האמת, לפעמים זה נכון,
אבל לפעמים זה לא, בסדר?
הנה הרשימה המלאה של NAVA לעקרונות עיצוב דגלים.
קריינית: חמשת העקרונות הבסיסיים לעיצוב דגל.
מספר אחד. ט.ק: שמרו על פשטות.
קריינית: מספר שתיים. ט.ק: השתמשו בסמלים בעלי משמעות.
קריינית: מספר שלוש. ט.ק: השתמשו בשניים עד שלושה צבעים בסיסיים.
קריינית: מספר ארבע. ט.ק: ללא אותיות או חותמות.
קריינית: לעולם אל תשתמשו בכיתוב משום סוג.
ט.ק: מפני שאתם לא יכולים לקרוא אותם ממרחק.
קריינית: מספר חמש. ט.ק: והיו ייחודיים
ר.מ: כל הדגלים הטובים נוטים להצמד לעקרונות הללו.
וכמו שאמרתי קודם, רוב דגלי המדינות בסדר.
אבל הנה הדבר:
אם תראו רשימה זו של עקרונות לכל מעצב של כמעט כל דבר,
הם יגידו שהעקרונות האלו -- פשטות, משמעות עמוקה.
מעט צבעים או התחשבות בצבעים,
ייחודיות, ללא כיתוב שאתם לא יכולים לקרוא --
כל העקרונות האלו חלים גם עליהם.
אך למרבה הצער, עקרונות עיצוב טובים מופעלים לעתים רחוקות
בדגלי ערים בארצות הברית.
הבעיה הגדולה ביותר שלנו היא כנראה מספר ארבע.
אנחנו פשוט לא יכולים לעצור עצמנו
מלשים את השמות שלנו על הדגלים,
או חותמות עירוניות קטנות עם כתב זעיר עליהם.
הנה העניין עם חותמות עירוניות:
הן נועדו להיות על פיסות נייר
היכן שאתם יכולים לקרוא אותם,
לא על דגלים מרוחקים 30 מטר מתנופפים ברוח.
אז הנה שוב מקבץ דגלים.
וקסולולוגים קוראים להם SOBs:
חותמות על סדין - (צחוק) -
ואם אתם לא יכולים להגיד לאיזה עיר הם שייכים,
כן, זאת בדיוק הבעיה,
חוץ מאנהיים, מסתבר.
הם סידרו אותו. (צחוק)
הדגלים האלו נמצאים בכל מקום בארצות הברית.
המקבילה האירופית לחותם העירוני
היא סמל האצולה של העיר,
וזה מקום שממנו אנחנו יכולים ללמוד איך לעשות דברים נכון.
אז זהו המגן עם סמל האצולה של אמסטרדם.
עכשיו, אם זאת היתה עיר אמריקאית,
הדגל כנראה היה נראה כך.
אתם יודעים, כן. (צחוק)
אבל במקום, דגל אמסטרדם
נראה כך.
במקום לזרוק את כל הסמל האצולה
על רקע אחיד ולכתוב "אמסטרדם" תחתיו,
הם פשוט לקחו את המרכיבים העיקריים של המגן,
והם הפכו אותו לדגל הכי מגניב בעולם.
(צחוק) (מחיאות כפיים)
ומפני שהוא כל כך מגניב,
הדגלים והצלבים האלו נמצאים בכל אמסטרדם,
בדיוק כמו שיקגו, משתמשים בהם.
למרות שדגלי חותם-על-סדין הם כואבים במיוחד
ופוגעניים בשבילי,
דבר לא ממש מכין אתכם
לאחת מהתאונות הגדולות ביותר בהיסטוריה של חקר הדגלים.
אתם מוכנים?
זה הדגל של מילווקי, ויסקונסין.
(צחוק)
אני מתכוון, הוא ייחודי,
אני נותן להם זאת.
סטיב קודיס: הוא אומץ בשנת 1955.
ר.מ: העיר ערכה תחרות
ואספה קבוצת הגשות
עם על מיני סוגי עיצובים.
ס.ק: וחבר מועצה בשם פרד סטפן
יצר פסיפס של חלקי הגשות
בכדי ליצור את מה שהוא עכשיו דגל מילווקי.
ר.מ: זהו דגל כיור מטבח.
יש בו גלגל שיניים ענקי המייצג תעשייה,
ישנה ספינה שמייצגת את הנמל,
גבעול חיטה ענק
כבוד לתעשיית בישול הבירה.
זה בלאגן גדול,
וסטיב קודיס, מעצב גרפי ממילווקי, רוצה לשנותו.
ס.ק: הוא באמת נוראי.
זהו צעד מוטעה בשמה של העיר,
בלשון המעטה.
ר.מ: אבל מה ששם את דגל מילווקי בראש,
כמעט עד לנקודה של פרודיה עצמית,
הוא שעליו תמונה של דגל הקרב של גדודי מילווקי ממלחמת האזרחים.
ס.ק: אז זהו האלמנט האחרון בתוכו
שעושה אותו כל כך יותר מגוכך,
זה הדגל שנמצא בתוך הדגל של מילוואקי.
ר.מ: על הדגל, כן, כן (צחוק)
כן.
(מוזיקה)
עכשיו, מילוואקי היא עיר נהדרת.
הייתי שם, אני אוהב אותה.
החלק הכי מדכא בעניין הדגל,
הוא שהיו שתי תחרויות עיצוב גדולות
האחרונה התקיימה ב 2001.
מאה וחמש הגשות התקבלו.
ט.ק: אך בסופו של דבר, חברי דירקטוריון האמנויות במילווקי
החליטו שאף אחת מההגשות החדשות לא היו ראויות להתנוסס מעל העיר.
ר.מ: הם לא יכלו להסכים לשנות את הדבר הזה (צחוק)
זה מייאש מספיק כדי לגרום לכם לחשוב
שעיצוב טוב ודמוקרטיה
פשוט לא הולכים יחד.
אבל סטיב קוטס הולך לנסות עוד פעם אחת
לעצב מחדש את דגל מיווואקי.
ס.ק: אני מאמין שמילוואקי היא עיר נהדרת.
כל עיר נהדרת ראויה לדגל נהדר.
ר.מ: סטיב לא מוכן עדיין לחשוף את העיצוב.
אחד הדברים על ההצעות של אחד מהדברים האלה
זה שאתם חייבים לגייס אנשים לטובתכם,
ואז אתם חושפים את העיצוב שלכם.
אבל הנה הטריק:
אם אתם רוצים לעצב דגל נהדר,
דגל מגניב כמו של שיקגו או וושינגטון, שגם לה יש דגל נהדר,
התחילו בלצייר על נייר מלבן בגודל 2.5 על 3.75 ס"מ.
העיצוב שלכם צריך להתאים לתוך המלבן הקטנטן הזה.
זו הסיבה.
ט.ק: דגל בגודל מטר על מטר חצי
על עמוד במרחק 30 מטר
נראה בערך באותו גודל
כמו מלבן בגודל 2.5 על 3.75 ס"מ
הנראה ממרחק של 40 ס"מ מהעין שלכם.
תתפלאו עד כמה משכנע ופשוט העיצוב יכול להיות
כשתגבילו עצמכם למגבלות האלה.
ר.מ: בינתיים, חזרה בסן פרנסיסקו.
האם יש משהו שאנחנו יכולים לעשות?
ט.ק: אני אוהב להגיד שבכל דגל רע
ישנו דגל טוב שמנסה לצאת. (צחוק)
הדרך לעשות את דגל סן פרנסיסקו לדגל טוב
הוא להוציא את הסיסמא
מפני שאתם לא יכולים לקרוא אותה ממרחק.
הוציאו את השם,
והמסגרת אפילו יכולה להיות עבה יותר,
כך שתהיה יותר חלק מהדגל.
והייתי מפשט את הפניקס
ועושה אותו לאלמנט גדול
במרכז הדגל.
ר.מ: אבל הפניקס העכשווי, חייב ללכת.
ט.ק: הייתי מפשט או מסגנן את הפניקס.
מתאר ציפור גדולה, רחבת-כנפיים
יוצאת מלהבות.
מעצים את הלהבות האלה.
ר.מ: אז דגל סן פרנסיסקו הזה עוצב על ידי פרנק קימרו
בהתבססו על ההצעות של טד.
אני לא יודע מה הוא היה עושה אם היה משוחרר לחלוטין
ולא היה עוקב אחר הקוים המנחים האלה.
מעריצים של תוכנית הרדיו שלי,
שמעו אותי מתלונן על דגלים רעים.
הם שלחו לי הצעות לעיצובים אחרים.
זה של ניל מוסט.
שניהם כל כך הרבה יותר טובים.
ואני חושב שאם היו מאומצים,
הייתי רואה אותם ברחבי העיר.
במסע הצלב שלי לעשות את דגלי העולם יפים יותר,
מאזינים רבים לקחו את זה על עצמם
לעצב מחדש את דגליהם ולהסתכל לתוך ההיתכנות
של לאמץ אותם רישמית.
אם אתם רואים את דגל העיר שלכם ואהבים אותו,
הניפו אותו,
אפילו אם הוא מפר כלל עיצובי אחד או שניים.
לא אכפת לי.
אבל אם אתם לא רואים את דגל העיר שלכם,
אולי הוא לא קיים, אבל אולי הוא כן,
והוא פשוט גרוע,
ואני מאתגר אתכם להצטרף למאמץ כדי לנסות לשנות את זה.
ככל שאנחנו עוברים יותר ויותר לערים,
דגל העיר יהפוך
להיות לא רק סמל העיר כמקום,
אלא גם יוכל להפוך
לסמל לאיך העיר מחשיבה עיצוב בפני עצמו,
במיוחד היום, כשהאוכלוסיה יותר מודעת לעיצוב.
ואני חושב שהמודעות לעיצוב גבוהה מאי פעם.
דגל מעוצב היטב יכול להוות סמן לאיך העיר
מתחשבת בכל מערכות העיצוב שלה:
החבורה הציבורית,
הפארקים שלה, השילוט שלה.
זה אולי נראה קל דעת, אבל זה לא.
ט.ק: לעתים קרובות, כאשר מנהיגי עיר אומרים,
"יש לנו דברים יותר חשובים לעשות מאשר לדאוג לדגל העיר,"
התגובה שלי היא,
"אם היה לכם דגל נהדר,
היתה לכם כרזה שאנשים היו סומכים עליה
כדי להתמודד עם הדברים היותר חשובים. "
ר.מ: ראיתי ממקור ראשון מה דגל עיר טוב יכול לעשות
במקרה של שיקגו.
הנישואין של עיצוב טוב וגאווה אזרחית
זה משהו שאנחנו צריכים בכל המקומות.
החלק הכי טוב בדגלים עירוניים
הוא שהם בבעלותנו.
הם קוד פתוח,
שפת עיצוב בבעלות ציבורית של הקהילה.
כשהם עשויים היטב,
הם ניתנים לרמיקס והתאמות,
והם עוצמתיים.
אנחנו יכולים לשלוט במיתוג ודימויים גרפיים
בערים שלנו עם דגל טוב,
אך במקום זאת, עם דגלים רעים בהם אנחנו לא משתמשים,
אנו מוותרים על השטח הזה לקבוצות ספורט
ולשכות מסחר ולוחות תיירות.
קבוצות ספורט יכולות לעזוב ולשבור את לבנו.
וחוץ מזה, לחלקנו באמת לא אכפת מספורט.
וקמפיינים של תיירות יכולים להיות נדושים.
אבל דגל עיר נהדר
הוא משהו שמייצג עיר לתושביה
והאנשים שלה לעולם הרחב.
וכשדגל הוא דבר יפה,
החיבור הזה הוא דבר יפה.
אז אולי כל דגלי העיר יכולים לעורר השראה כמו הונג קונג
או פורטלנד או טרונדהיים,
ואנחנו יכולים להפתר מכל הדגלים הרעים
כמו סן פרנסיסקו, מילווקי,
סידר רפידס,
ולבסוף, כשנסיים הכל,
נוכל לעשות משהו בעניין פוקטלו, איידהו,
הנחשב על ידי איגוד הוקסילולוגים הצפון אמריקאי
כדגל העיר הגרוע ביותר בצפון אמריקה.
(צחוק) (מחיאות כפיים)
כן.
על הדבר הזה יש סימן מסחרי, אנשים. (צחוק)
כואב לי, רק להסתכל על זה.
תודה רבה לכם על ההקשבה.
(מחיאות כפיים)
["מוסיקה על ידי: (Melodium (@melodiumbox וקיגן דוויט (keegandewitt)"]