A virtuális valóság világába szokatlan módon kerültem bele.
A 70-es években történt,
nagyon fiatalon kezdtem. Hét éves voltam.
Az eszköz pedig, amellyel a virtuális valósághoz kapcsolódtam
az Evel Knievel játékmotor volt.
Íme a termék egy reklámban:
Hangalámondás: Micsoda ugrás!
Evel ezzel a fantasztikus motorral száguld!
A forgóerő akár 30 méter magasra is képes kilőni!
Ez volt a boldogságom annak idején.
Mindenhová magammal vittem ezt a motort.
És ott voltam Evel Kinevellel, együtt ugrottuk át a Snake River szakadékot.
Kellett nekem a rakéta is,
de azt nem kaptam meg, csak motorom volt.
Annyira benne voltam ebben a világban,
hogy nem akartam történeteket mesélni ha nagy leszek, kaszkadőr akartam lenni.
Ott voltam. Evel Knievel a barátom volt.
Éreztem, amit ő érez.
De aztán mégsem jött össze. (nevetés)
Művészeti iskolába jártam.
Videoklipeket csináltam.
Ez az egyik első klipem.
(Kanye West - Touch the Sky)
Talán észrevehető némi hasonlóság.
(Nevetés)
És meglett a rakéta is.
(Nevetés)
Most már filmkészítő vagyok, vagy kezdek az lenni,
és elkezdtem használni a rendelkezésre álló eszközöket arra,
hogy a leglenyűgözőbb történeteket mondjam el a közönségemnek.
A film elképesztő médium, az empátia érzését is képes kiváltani,
olyan emberek iránt, akik különböznek tőlünk.
olyan világok iránt, amelyeket nem ismerünk.
Sajnálatos módon
Evel Knievel nem érezte ugyanazt az empátiát irántam, mint én iránta,
és beperelt emiatt a klip miatt,
(Nevetés)
röviddel az elkészülése után.
A jó oldala az, hogy az embernek, akit imádtam gyermekként,
akivé felnőttként válni szerettem volna,
végre megszereztem az autogramját.
(Taps)
Beszéljünk a filmekről!
A film elképesztő médium,
de szinte alig változott, mióta kitalálták.
Négyzetek sorozata, amiket sorrendben lejátszanak.
Ezekkel a négyzetekkel hihetetlen dolgokat műveltünk.
De az jutott eszembe,
lehetne-e valahogy új technológiát használni
újfajta történetmesélésre,
így másféle történeteket mesélve el,
amelyeket a már 100 éve használt, hagyományos eszközökkel
nem lehetne megjeleníteni?
Kísérletezésbe kezdtem,
egy empátiagépet akartam építeni.
Íme , az egyik kezdeti kísérlet.
(Zene)
Ennek "A belvárosi vadon" a címe.
Az Arcade Fire együttessel közös project.
Megkértem a felhasználót, adja meg a gyermekkori címét.
Ez egy weboldal.
Aztán kisebb dobozokban más-más böngészőablakok jelennek meg.
Egy tinédzser fut az utcán,
aztán Google Street View és Google Maps képek következnek,
és rájössz, hogy azon az utcán fut, ahol felnőttél.
Megáll egy ház előtt, és ahol megáll, az a te házad.
Ez fantasztikus volt, és mélyebben megérintette az embereket,
mint azok a dolgok, amiket négyzetekben alkottam addig.
Tulajdonképpen fogom a múltad egy darabját,
és felhasználom egy történet kereteként.
Aztán arra gondoltam,
oké, ez részben te vagy,
de hogy tudlak téged beletenni a keretbe?
Installációkat kezdtem gyártani,
Ez itt "A szentély árulása",
három részre osztott kép, íme a harmadik része.
(Zene)
Most benne vagy a keretben,
és az emberekből ez még erősebb érzelmi, zsigeri reakciót váltott ki,
mint az előző munkám.
Aztán arra gondoltam, mit is jelképez a keret?
A keret csak egy ablak.
Minden médium, amit nézünk, a tévé, a mozi,
ablakok más világokra.
Arra gondoltam, remek, hogy beletettelek egy keretbe,
de nem a keretben akarlak látni, nem az ablakban,
hanem át kéne menned az ablakon a másik oldalra,
hogy a másik világ lakója legyél.
És ezzel kerültünk vissza a virtuális valósághoz.
Beszéljünk is róla!
Sajnos
a virtuális valóságról beszélni olyan, mit építészetről táncolni.
Ez pedig itt némi tánc az építészetről virtuális valóságban.
(Nevetés)
Szóval nehéz elmagyarázni. De miért nehéz elmagyarázni?
Azért, mert ez egy kísérleti médium.
Csak érezni lehet, milyen.
Gép, de a belsejében
valós életnek érződik, igazságnak érződik.
És érzed a jelenlétedet a belső világban,
és érzed, hogy jelen vagy más bent lévő emberek társaságában.
Szóval bemutatok egy virtuálisvalóság-filmet:
teljes képernyőn lesz minden információ,
amit virtuális valóságban filmezünk.
Minden irányban filmezünk tehát.
Ez egy általunk épített kamerarendszer,
amely 3D-s kamerákat tartalmaz, amik minden irányba néznek,
minden irányban rögzítő mikrofonokkal felszerelve.
Ezzel egy gömböt építünk köréd arról a világról, amelyben vagy.
Tehát amit most mutatok, az nem bepillantás a világba,
hanem maga a világ belekényszerítve egy négyzetbe.
Ennek a filmnek a címe: "Felhők Sidra fölött".
A VRSE virtuális valóság-cégünkkel és az ENSZ-szel,
és Gabo Arorával
együtt alkottuk meg.
Egy szír menekülttáborba mentünk Jordániában decemberben,
ahol lefilmeztük egy 12-éves lány, Sidra történetét.
Ő és a családja elmenekült Szíriából a sivatagon át Jordániáig,
és az elmúlt másfél évet ebben a táborban töltötte.
(Videó): Sidra: A nevem Sidra.
12 éves vagyok.
Ötödikes vagyok.
Szíriából, Daraa provinciából, Inkhil városából származom.
Az elmúlt másfél évben itt, a jordániai Zaatari táborban éltem.
Nagy a családom,
három fiútestvérem van, egyikük még kisbaba.
Sokat sír.
Megkérdeztem apukámat, én sírtam-e kisbabaként, azt mondta, nem.
Azt hiszem, erősebb baba voltam, mint az öcsém.
CM: A headsetet felvéve mindez
nem így néz ki.
Körülnézhetsz ebben a világban.
Mind a 360 fokban, minden irányban látod, mi történik.
És mikor ott ülsz a szobában és nézed őt,
nem képernyőn keresztül látod,
nem ablakon keresztül, hanem ott ülsz vele együtt.
Mikor lenézel, látod, hogy ugyanazon a földön ülsz, amin ő.
És emiatt
jobban átérzed az emberségét.
Mélyebben együtt érzel vele.
Úgy gondolom, ezzel a géppel véleményeket változtathatunk meg.
És párat már meg is változtattunk.
Januárban elvittük ezt a filmet Davosba a Világgazdasági Fórumra.
Megmutattuk egy csoportnak,
amelyben a tagok döntései milliók életét befolyásolják.
Ezek az emberek egyébként nem ülnének
egy sátorban egy jordániai menekülttáborban.
De egy januári délután Svájcban
hirtelen ott találták magukat.
(Taps)
És megérintette őket az élmény.
Több ilyet fogunk tehát készíteni.
Az ENSZ-szel együtt készítünk jelenleg
egy egész sorozatot.
Épp most fejeztünk be egyet Libériában.
Most Indiába készülünk.
Aztán fogjuk a filmeket,
és megmutatjuk őket az ENSZ-ben
dolgozóknak és látogatóknak.
Azoknak az embereknek,
akik változtatni tudnak a film szereplőinek életén.
És itt szerintem még csak a felszínt kapargatjuk,
a virtuális valóság sokkal erősebb eszköz ennél.
Nem egy videojáték-kiegészítő.
Embereket köt össze mélyen egymással.
Ilyesmit más médiumok kapcsán még nem láttam.
Megváltoztatja az emberek egymáshoz való hozzáállását.
És ezért gondolom,
hogy a virtuális valóság megváltoztathatja az egész világot.
Szóval ez egy gép,
de a gépen keresztül együtt érzünk,
empatikusabbak leszünk és összehangolódunk.
Így végül még emberibbé válunk.
Köszönöm.
(Taps)