Când oamenii se întorc la muncă după o pauză -
eu numesc asta relansare.
Sunt oamenii care au luat o pauză de la muncă ca să îngrijească vârstnici,
copii,
pentru un interes personal
sau o problemă de sănătate.
Asemănători sunt cei care îşi schimbă cariera:
veteranii, soţiile militarilor,
pensionari care doresc să lucreze
sau expatriaţii repatriaţi.
Este greu să revii la lucru după o întrerupere,
din cauza diferenţei dintre angajatori
şi cei care se întorc la muncă.
Angajatorii cred că o persoană care are întreruperi în CV
este o persoană cu risc,
iar cei care au luat o pauză au dubii referitoare la propriile abilităţi
pentru relansarea carierei,
în special dacă au lipsit mult timp.
Eu încerc să rezolv această situaţie.
Cei care revin sunt pretutindeni și în fiecare domeniu.
Acesta este Sami Kafala,
specialist în fizică nucleară în Marea Britanie
care a stat 5 ani acasă să aibă grijă de cei 5 copii.
Presa din Singapore a scris recent despre întoarcerea la muncă a asistentelor
după o lungă pauză.
Şi având în vedere subiectul,
aceasta este Mimi Kahn,
asistentă socială în Orange County, California,
care a revenit în serviciile sociale
după o pauză de 25 de ani.
Este cea mai lungă întrerupere pe care o ştiu.
Judecătorul Curţii Supreme Sandra Day O'Connor
a făcut o pauză de 5 ani la începutul carierei,
iar Tracy Shapiro a făcut o pauză de 13 ani.
Tracy a răspuns la o cerere de eseuri a Today Show
adresată oamenilor care doreau să revină la muncă,
dar li se părea dificil să facă asta.
Tracy a scris că are 5 copii și că i-a plăcut timpul petrecut acasă,
dar a intervenit divorţul şi trebuia să se întoarcă la muncă.
În plus, chiar îşi dorea să aibă o ocupaţie
pentru că îi place să lucreze.
Ea a făcut ceea ce mulţi dintre noi facem
atunci când decidem că dorim un job.
Căuta un post în finanţe sau contabilitate
şi îşi petrecuse 9 luni
căutând online companii
şi aplicând, dar fără rezultat.
Am întâlnit-o pe Tracy în iunie 2011
când Today Show m-a rugat să lucrez cu ea
să văd dacă o pot ajuta.
Mai întâi de toate, i-am spus că trebuie să iasă din casă,
că trebuie să le spună
tuturor cunoscuților că vrea să revină la muncă.
I-am mai spus: „O să ai multe discuţii
care nu o să ducă nicăieri.
Așteaptă-te la asta și nu te lăsa descurajată.
Vor fi câteva
care îți for aduce, în cele din urmă, un job.”
Imediat o să vă spun ce s-a întâmplat cu Tracy,
dar vreau să vă împărtășesc ce am descoperit
când m-am întors eu la muncă,
după o pauză de 11 ani de program complet.
Iar părerea oamenilor despre tine este una din trecut.
Vreau să spun că, atunci când reiei legăturile cu oameni cunoscuţi
care te ştiu de multă vreme,
cu care ai lucrat sau ai fost la şcoală,
ei te țin minte cum erai
înainte de pauza în carieră.
Asta chiar dacă sentimentele faţă de sine s-au diminuat,
aşa cum ni se întâmplă multora din noi
când ne îndepărtăm de identitatea profesională.
De exemplu, aţi putea crede despre voi
că arătaţi cam aşa.
Sunt eu, după ce am condus o zi întreagă.
Aici sunt în bucătărie.
Dar oamenii din trecutul nostru
nu ştiu aceste lucruri.
Ei vă ştiu aşa cum eraţi
şi vă simţiţi mai încrezători când reluaţi legătura cu ei
şi îi vedeți entuziasmați că vreţi să reveniţi.
Îmi mai amintesc ceva din acea perioadă,
și anume că nu eram la curent cu noutăţile.
Domeniul meu este cel financiar,
iar eu nu am ţinut pasul cu noutăţile,
stând acasă cu cei 4 copii.
Mi-era teamă că merg la interviu
şi o să pomenesc o companie care nu mai exista.
Aşa că m-am reabonat la Wall Street Journal
şi 6 luni am citit, înainte să simt
că eram pregătită să mă reîntorc.
Cred că cei care revin sunt preţioşi pentru forța de muncă
şi iată de ce.
Gândiți-vă la etapele vieţii noastre:
cei care au întrerupt munca să aibă grijă de copii
au mai puţine concedii de maternitate sau deloc.
Am avut deja.
Nu ne relocăm atât de des din cauza partenerului de viață sau de muncă.
Ne aflăm într-o etapă mai stabilă a vieţii.
Avem o experienţă de lucru bogată.
O perspectivă mult mai matură.
Nu ne dezvoltăm pe cheltuiala angajatorului.
Şi avem mai multă energie şi entuziasm
tocmai pentru că ne-a lipsit activitatea.
Pe de altă parte, am vorbit cu angajatori
și am aflat că au două rețineri
cu privire la cei care revin la muncă.
Prima, angajatorii se tem că aceștia
nu s-au acomodat cu noile tehnologii.
Vreau să vă spun, însă,
că acest lucru, cu care m-am confruntat şi eu,
este doar temporar.
Ultima mea analiză financiară a fost în Lotus 1-2-3.
Nu ştiu câţi îşi mai amintesc asta,
dar a trebuit să învăţ să o fac în Excel.
De fapt nu a fost atât de greu. Multe comenzi sunt la fel.
PowerPoint mi-a dat însă de furcă,
dar acum îl folosesc mereu.
Le spun celor care vor să revină la serviciu că angajatorii se aşteaptă
ca ei să ştie softurile de bază,
iar dacă nu le ştiu,
este responsabilitatea lor să facă asta.
Şi ei o fac.
A doua preocupare a angajatorilor
e că aceste persoane nu ştiu ce vor să facă.
Eu le spun acestora că trebuie
să-şi dea seama dacă abilităţile şi interesul lor
s-au schimbat sau nu
în timpul acestei pauze de carieră.
Asta nu este treaba angajatorului.
Este resposabilitatea celui care revine la muncă să demonstreze angajatorului
în ce domeniu pot contribui semnificativ.
În 2010 am observat ceva.
Am urmărit programele de reintegrare din 2008,
iar în 2010 am observat că a apărut
oportunitatea de a lucra contra cost pe termen scurt,
fie că era numită stagiu sau nu,
dar ceva similar,
ca ajutor pentru cei care revin la muncă.
Am văzut că Goldman Sachs şi Sara Lee
au început astfel de programe de reintegrare.
Am văzut un inginer, candidat atipic,
care a aplicat pentru entry level în domeniul militar
şi a obţinut apoi un job permanent.
Am văzut stagii integrate la două universităţi,
în programe educaţionale de nivel mediu în carieră.
Şi am scris un raport despre ce am văzut
care apoi a devenit un articol în Harvard Business Review
şi s-a numit "Stagiarul la 40 de ani".
Trebuie să mulţumesc editorilor pentru titlu
şi pentru grafica
în care vedeţi un stagiar de 40 de ani printre studenți.
Apoi, prin amabilitatea Fox Business News,
conceptul a devenit „Stagiarul de 50 de ani.”
(Râsete)
Cinci din cele mai mari companii de servicii financiare
au reintrodus programe pentru profesioniştii care revin la muncă.
Până acum au participat sute de oameni.
Aceşti stagiari sunt plătiţi,
iar oamenii care trec la roluri permanente
cer salarii competitive.
Șapte din cele mai mari companii de tehnologie
testează astfel de programe pentru ingineri
ca parte a iniţiativei comune cu Societatea Femeilor Inginer.
De ce acceptă companiile astfel de programe?
Pentru ca acest stagiu permite angajatorului
să decidă angajarea pe baza unei probe de lucru
în loc de o serie de interviuri
şi decizia de angajare permanentă are loc
abia la sfârşitul stagiului.
Perioada de testare elimină riscul
pe care îl percep anumiţi angajatori
şi astfel atrag candidaţi excelenţi
care se dovedesc angajaţi foarte buni.
Gândiți-vă cât de departe am ajuns.
Înainte, angajatorii nu erau interesaţi
să angajeze acest segment.
Acum sunt dezvoltate programe
special pentru cei care revin la muncă,
dar nu poţi aplica
decât dacă ai o întrerupere în CV.
Aceasta este adevărata schimbare
la nivel de instituţie,
pentru că dacă îi putem ajuta pe cei care revin la muncă,
putem face asta şi pentru alte categorii care trec prin tranziții.
Un angajator mi-a spus
că revenirea veteranilor la programul de muncă
se bazează pe un program de stagiu.
Şi ar putea exista un program chiar și pentru pensionari.
Categorii diferite, acelaşi concept.
Să revin la Tracy Shapiro.
Trebuia să spună cunoscuţilor
că vrea să revină la muncă.
Discutând cu un alt părinte din cercul ei,
a primit o ofertă de muncă
în contabilitate la departamentul financiar.
Dar era un job temporar.
Firma i-a spus că exista posibilitatea
să se transforme în ceva mai mult, dar nu-i garanta asta.
Era în toamna lui 2011.
Tracy iubea compania asta şi oamenii
iar biroul era la 10 minute de casă.
Deşi avea o altă ofertă
permanentă de la altă companie, cu normă întreagă,
a decis să-și încerce norocul cu stagiul
şi a sperat că va rămâne acolo.
Ei bine, le-a întrecut toate aşteptările,
iar compania i-a oferit un job permanent
la începutul lui 2012
şi chiar au făcut jobul mai atractiv şi provocator
deoarece știau că Tracy face față.
Astfel în 2015,
Tracy a fost promovată,
firma i-a plătit un MBA la seral
și a angajat o stagiară care să o ajute.
Job-ul temporar a fost o încercare,
întocmai ca un stagiu
care s-a dovedit a fi câştigător și pentru Tracy și pentru angajator.
Scopul meu este să introduc conceptul de stagiu de relansare
la cât mai mulţi angajatori.
Până atunci însă,
dacă reveniţi la muncă după o pauză,
nu ezitați să sugeraţi un astfel de program
unui angajator care nu oferă asta din start.
Fiți prima lor poveste de succes
și puteţi fi un exemplu pentru alte persoane în aceeaşi situaţie.
Mulţumesc.
(Aplauze)