Ja sam podvodni istraživač,
točnije špiljski ronioc.
Kao dijete željela sam biti astronaut,
no odrastajući u Kanadi kao mlada djevojka, to mi nije bilo dostupno.
No, ispada da znamo više o svemiru
nego o podvodnim tokovima koji protječu našim planetom,
upravo životna snaga Majke Zemlje.
Tako da sam odlučila napraviti nešto još izvanrednije.
Umjesto da istražujem svemir,
htjela sam istraživati čuda unutrašnjeg prostora.
Većina ljudi će vam reći
da je špiljsko ronjenje jedan od najopasnijih pothvata.
Mislim, zamislite se ovdje u ovoj prostoriji,
da ste odjednom uronjeni u crnilo,
s jedinim zadatkom da pronađete izlaz,
ponekad plivajući kroz ovaj ogromni prostor,
a ponekad pužući iza sjedala,
prateći tanke smjernice,
čekajući na sustav za održavanje života za sljedeći udah.
To je moje radno mjesto.
No želim vas naučiti danas
da naš svijet nije jedna velika čvrsta stijena.
Više je kao spužva.
Mogu plivati kroz mnoštvo pora u zemaljskoj spužvi,
a tamo gdje ne mogu,
drugi oblici života i drugi materijali mogu bez mene.
Moj glas je onaj koji će vas naučiti
o unutrašnjosti Majke Zemlje.
Nije mi bio dostupan vodič
kad sam odlučila biti prva osoba koja će zaroniti u ledenjake Antarktika.
2000. godine, ovo je bio najveći pokretni objekt na planetu.
Odvalio se od Rossovog ledenog šelfa,
i mi smo otišli tamo da bi istražili ekologiju ledenog ruba
i tražili oblike života ispod leda.
Koristimo tehnologiju koja se zove ponovno disanje.
Jako je slično istoj tehnologiji koja se koristi pri svemirskim šetnjama.
Ova tehnologija nam omogućava da odemo dublje
nego što smo mogli zamisliti prije 10 godina.
Koristimo egzotične plinove,
i uzvodimo misije i do 20 sati pod vodom.
Ja radim s biolozima.
Ispada da su špilje skladišta za nevjerojatne oblike života,
vrste za koje nismo znali da postoje.
Mnogi od ovih oblika života žive na neobične načine.
Nemaju pigment niti oči u mnogim slučajevima,
i ove životinje ekstremno dugo žive.
Zapravo, životinje koje plivaju u ovim špiljama danas
su identične fosilima
koji prethode izumiranje dinosaura.
Zamislite, to su kao mali plivajući dinosauri.
Što nas mogu naučiti o evoluciji i opstanku?
Kada pogledamo životinju kao ova remipidia što pliva u staklenci,
ima ogromne otrovne zube.
Može zapravo napasti nešto 40 puta svoje veličine i ubiti ga.
Kad bi bila veličine mačke,
bila bi najopasnija stvar na planetu.
Ove životinje žive u izvanredno lijepim mjestima,
u nekim slučajevima, špilje kao ova, koja je vrlo mlada,
životinje su drevne.
Kako su došle ovdje?
Također, radim s fizičarima,
koji su često zainteresirani za globalne klimatske promjene.
Uzmu kamenje iz špilja,
presjeku ih i gledaju slojeve unutar kamena,
slično kao godovi kod drveta,
i mogu izbrojati unazad u povijest
i naučiti o klimi na našem planetu kroz različita doba.
Ovo crveno što vidite na ovoj fotografiji
je zapravo prašina iz Sahare.
Pokupio ju je vjetar koji puše preko Atlantskog oceana.
Putem kiše je pala u ovom slučaju na otok Abaco na Bahamima.
Natapa se kroz tlo
i taloži u stijenju unutar ovih špilja.
I kad pogledamo slojeve u ovom kamenju, možemo pronaći doba
kada je klima na zemlji bila veoma, veoma suha,
i možemo otići natrag mnogo stotina i tisuća godina.
Paleoklimatolozi su, također, zainteresirani
gdje je razina mora bila u drukčije doba na zemlji.
Ovdje na Bermudi, moj tim i ja se ukrcavamo
na najdublje ronjenje ikad izvedeno u regiji,
i tražimo mjesta
gdje je morska razina bila u odnosu na obalu,
mnogo stotina stopa ispod sadašnje razine.
Također, imam priliku raditi sa paleontolozima i arheolozima.
U mjestima kao što su Meksiko, Bahami čak i Kuba,
proučavamo kulturnu ostavštinu i ljudske ostatke u špiljama,
koji nam govore mnogo
o nekima od najranijih stanovnicima ovih područja.
No, meni najdraži projekt od svih je bio prije preko 15 godina,
kad sam bila dio tima koji je napravio prvu
točnu, trodimenzionalnu mapu podzemne površine.
Ovaj uređaj koji vozim kroz špilju
je zapravo stvarao trodimenzionalni model dok sam upravljala.
Također, koristimo niskofrekventni radio
koji odašilje natrag na površinu naš precizan položaj unutar špilje.
Tako da sam plivala ispod kuća, tvrtki i kuglana i golf terena,
čak i ispod Sonnyjevog BBQ restorana.
Prilično izvanredno, i ono što sam naučila
je da sve što radimo na površini zemlje
će nam se vratiti u obliku pića.
Naš vodeni planet nisu samo rijeke, jezera i oceani,
nego i prostrana mreža podzemnih voda koja nas sve spaja.
To je zajednički resurs iz kojeg svi pijemo.
Kad budemo razumjeli naše ljudske veze s podzemnim vodama
i svim izvorima vode na ovom planetu,
onda ćemo raditi na problemu
koji je vjerojatno najvažniji problem ovog stoljeća.
Nikad nisam imala priliku postati astronaut kao što sam oduvijek željela,
no ovaj uređaj za mapiranje, koji je dizajnirao Dr. Bill Stone, će postati.
Zapravo se preoblikovao.
Sada je samoplivajući autonomni robot,
umjetno inteligentan,
i njegov konačni cilj je da ode na Jupiterov mjesec Europu
i istraži oceane ispod zaleđene površine tog tijela.
I to je prilično nevjerojatno.
(Pljesak)