Mám tendenciu predpokladať najhoršie
a raz za čas si tento zvyk zo mňa strieľa.
Napríklad keď ucítim v tele nečakanú bolesť,
ktorú som ešte necítil a neviem ju priradiť,
moja myseľ zrazu premení stuhnutý chrbát na chorobu srdca
alebo bolesť lýtkového svalu na hlbokú žilovú trombózu.
Zatiaľ mi však nediagnostikovali nič smrteľné či neliečiteľné.
Niekedy, skrátka, človeka voľačo bolí bezdôvodne.
No nie každý má také šťastie ako ja.
Každý rok zomrie na svete 50 miliónov ľudí.
Obzvlášť vo vysokoprijímových ekonomikách, akou je i naša,
je veľká časť úmrtí spôsobená pomaly postupujúcimi chorobami;
chorobami srdca, chronickou chorobou pľúc, rakovinou, Alzheimerovou chorobou,
cukrovkou a mnohými ďalšími.
Ľudstvo už spravilo obrovský pokrok v diagnostike a liečbe mnohých z nich.
Ale sme v štádiu, keď ďalšie napredovanie medicíny
nemožno dosiahnuť len vývojom nových liečebných postupov.
To je zjavné, akonáhle sa pozrieme na to,
čo majú mnohé z týchto chorôb spoločné:
Pravdepodobnosť úspešnej liečby
silno závisí od toho, kedy liečba začne.
Ale chorobu obvykle rozpoznáme, až keď sa objavia príznaky.
Problémom je, že mnohé choroby môžu ostať asymptomatické,
teda neobjavené, po dlhý čas.
Kvôli tomu neustále potrebujeme nové spôsoby detekcie chorôb
v skorých štádiách, dlho pred objavením sa príznakov.
V zdravotnítve sa tomu hovorí skríning.
Podľa definície Svetovej zdravotníckej organizácie je skríning
„predbežná identifikácia nerozpoznanej choroby
v zdanlivo zdravej osobe
pomocou testov, ktoré možno aplikovať rýchlo a jednoducho...“
Je to dlhá definícia, dovoľte mi ju teda zopakovať:
Identifikácia nerozpoznanej choroby
v zdanlivo zdravej osobe
pomocou testov, ktoré možno aplikovať aj rýchlo, aj jednoducho.
Obzvlášť chcem zdôrazniť „rýchlo a jednoducho“,
lebo mnohé z existujúcich skríningových metód
sú presným opakom.
A tí z vás, ktorí boli na kolonoskopii
ako súčasti programu prevencie rakoviny hrubého čreva,
vedia, o čom hovorím.
Existuje, samozrejme, celá škála medicínskych nástrojov
na skríningové testy.
Od zobrazovacích techník, ako rádiografia
alebo magnetická rezonancia,
až po rozbor krvi alebo tkaniva.
Všetkým nám robili také testy.
Je tu však čosi, čo bolo dlho prehliadané;
ľahko dostupné, v podstate nevyčerpateľné
a ohromne sľubné z hľadiska medicínskej analýzy.
Náš dych.
Ľudský dych je v podstate zložený z 5 zložiek:
dusík, kyslík, oxid uhličitý, voda a argón.
Ale okrem nich sú v ňom ešte stovky iných zložiek,
prítomných vo veľmi malom množstve.
Volajú sa prchavé organické zlúčeniny
a vychýchneme ich zakaždým stovky, ba až tisíce.
Rozbor týchto prchavých organických zlúčenín
sa nazýva analýza dychu.
Myslím, že mnohí z vás vlastne analýzu dychu zažili.
Predstavte si, že sa neskoro v noci vraciate domov autom
a zrazu vás zastaví priateľský policajt
a vyzve vás, slušne ale rázne,
aby ste fúkli do prístroja, ako je tento.
Toto je digitálny detektor alkoholu
používaný na meranie koncentrácie etanolu vo vašom dychu
a určenie, či je šoférovanie vo vašom stave dobrý nápad.
Povedal by som, že som šoféroval dosť dobre,
no overme to.
(píp)
0,0, takže sa netreba znepokojovať, všetko v poriadku.
(smiech)
Predstavte si teraz takýto prístroj,
ktorý nemeria len množstvo alkoholu v dychu,
ale odhaľuje choroby ako tie, čo som vám ukázal,
a potenciálne mnohé ďalšie.
Koncept korelácie pachu ľudského dychu
s niektorými chorobami
pochádza v skutočnosti už z antického Grécka.
Ale len nedávno sa výskum analýzy dychu výrazne rozbehol
a to, čo bolo len snom, sa už stáva realitou.
Pozrime sa ešte raz na tento zoznam.
Pre väčšinu chorôb na ňom existujú pádne dôkazy,
naznačujúce, že by mohli byť detegovateľné analýzou dychu.
Ale ako presne to funguje?
Podstatnou súčasťou je senzor,
ktorý deteguje prchavé organické zlúčeniny v dychu.
Jednoducho, keď je vystavený vzorke dychu,
senzor na výstupe ukáže komplexný obraz,
ktorý je výsledkom zmesi vydychovaných organických látok.
Tento obraz predstavuje „odtlačok prsta“ vášho metabolizmu,
vášho mikrobiómu
a biochemických procesov prebiehajúcich vo vašom tele.
Ak ste chorí, váš organizmus sa zmení
a zloženie vydychovaného vzduchu tiež.
Potom ostáva len korelovať určitý výstup z prístroja
s prítomnosťou alebo neprítomnosťou určitých chorôb.
Táto technológia sľubuje viacero nesporných výhod.
Po prvé, senzor môže byť miniaturizovaný
a integrovaný do malých vreckových prístrojov
ako tento detektor alkoholu.
To by umožnilo používanie testu za rôznych okolností,
dokonca i doma,
takže by nebolo potrebné zakaždým kvôli nemu navštíviť lekára.
Po druhé, analýza dychu nie je invazívna
a môže byť rovnako jednoduchá ako fúknutie pri meraní alkoholu v dychu.
Takáto jednoduchosť a ľahké používanie by znížili zaťažovanie pacienta
a podnecovali širšie využívanie tejto technológie.
A po tretie, táto technológia je natoľko flexibilná,
že ten istý prístroj by sa dal použiť na odhalenie širokej škály chorôb.
Analýza dychu by sa dala používať na hľadanie mnohých chorôb naraz.
Dnes obvykle skríningový test pre každú chorobu
vyžaduje iný medicínsky nástroj.
To však znamená, že môžete nájsť iba to, čo hľadáte.
Všetky charakteristické vlastnosti analýzy dychu ju predurčujú
k prekonaniu schopností mnohých tradičných skríningových testov.
Všetky jej vlastnosti by nám mali predovšetkým
umožniť medicínske analýzy za príťažlivo nízke ceny na jeden test.
Súčasné medicínske nástroje, naopak, často vedú skôr k vysokej cene
v prepočte na jeden test.
Kvôli obmedzovaniu nákladov potom treba obmedzovať počet testov,
čo znamená, že po a): testy možno robiť len obmedzenej časti populácie,
napríklad s vysokým rizikom choroby,
po b): počet testov na osobu je treba udržiavať na minime.
Nebolo by však prospešné,
ak by sa test robil väčšej skupine ľudí
a každému z nich častejšie a počas dlhšieho obdobia?
Hlavne to posledné by poskytlo čosi veľmi cenné,
nazývané longitudinálne údaje.
Longitudinálne údaje sú súborom dát, ktorý pacienta sleduje
počas mnohých mesiacov či rokov.
Dnes sa medicínske rozhodnutia často zakladajú na limitovanom
súbore dát, čiže rozhodnutie sa tak môže opierať
len o letmý pohľad na pacientovu anamnézu.
V takom prípade sa abnormality obvykle detegujú
vďaka porovnaniu pacientovho zdravotného profilu
s priemerným zdravotným profilom referenčnej populácie.
Longitudinálne údaje by sprístupnili nový rozmer
a umožnili detegovať abnormality
na základe predošlých údajov samotného pacienta.
Toto vydláždi cestu personalizovanej liečbe.
Znie to úžasne, však?
Teraz sa budete iste pýtať niečo ako:
„Keď je tá technológia taká skvelá, ako tvrdí, prečo sa už nepoužíva?“
Jediná odpoveď, čo pre vás mám, je:
Nie všetko je také jednoduché, ako to znie.
Sú tu, napríklad, technické výzvy.
Potrebujeme extrémne spoľahlivé senzory,
zaznamenívajúce zmesi prchavých organických zlúčenín
s dostatočnou reprodukovatelnosťou.
Ďalšou technickou výzvou je:
Ako odobrať vzorku dychu dostatočne definovaným spôsobom,
ktorý neovplyvní výsledok analýzy?
A je tu aj potreba údajov.
Analýzu dychu je potrebné validovať klinickými hodnoteniami
a je potrebné zozbierať dostatočne veľa údajov
na meranie jednotlivých chorôb oproti základným hodnotám.
Analýza dychu môže uspieť,
jedine ak sa vytvorí dostatočne rozsiahly súbor dát
a ten sa sprístupní širokému využívaniu.
Ak analýza dychu naplní očakávania,
bude technológiou, ktorá nám skutočne pomôže
transformovať naše zdravotníctvo,
a to z reaktívneho systému,
v ktorom sa liečba spustí príznakmi choroby,
na proaktívny systém,
v ktorom detekcia, diagnóza aj liečba choroby
môžu začať v skorom štádiu, dlho pred prvými príznakmi.
To ma privádza k poslednému bodu, a ten je zásadný.
Čo presne je choroba?
Predstavte si, že by analýza dychu bola na trhu v opísanej podobe
a skorá detekcia by sa stala rutinnou.
Zostával by stále problém, ktorému musí čeliť každý skríning,
pretože pri mnohých chorobách
je často nemožné predvídať s dostatočnou istotou,
či by daná choroba niekedy spôsobila nejaké príznaky
alebo ohrozila pacientov život.
Hovorí sa tomu naddiagnostikovanie
a vedie to k dileme, či sa po identifikovaní choroby
rozhodnúť liečiť ju alebo nie,
pretože je istá pravdepodobnosť, že by sa u pacienta nerozvinula.
Nakoľko by ste však trpeli,
iba preto, že by ste vedeli, že máte potenciálne smrteľnú chorobu?
Neľutovali by ste napokon, že bola vôbec detegovaná?
Druhou možnosťou je podstúpiť skorú liečbu
s nádejou na jej vyliečenie.
To by však často nebolo bez vedľajších účinkov.
Presnejšie, väčším problémom než naddiagnostikovanie je zbytočná liečba,
lebo každú chorobu nie je potrebné hneď liečiť, len kvôli dostupnosti liečby.
Rastúce používanie rutinných skríningov prinesie otázku:
Čo nazývame chorobou, ktorá odôvodňuje liečbu,
a čo je len abnormalitou, ktorá by nemala znepokojovať?
Ja dúfam, že rutinné skríningy analýzou dychu
poskytnú dostatok údajov a porozumenia na to,
aby sme raz rozlúskli túto dilemu
a s dostatočnou istotou predvídali, či a kedy liečiť v skorom štádiu.
Náš dych a zmes prchavých organických látok, čo vydychujeme,
ukrývajú obrovské množstvo informácií o našom fyziologickom stave.
Naše porozumenie je zatiaľ iba v začiatkoch.
Ako zbierame stále viac údajov a dychových profilov naprieč populáciou,
zahŕňajúcou ľudí rôznych pohlaví, veku, pôvodu a s rôznym životným štýlom,
schopnosti analýzy dychu by mali stúpať.
Napokon by nám mala umožnosť
nielen proaktívnu detekciu špecifických chorôb,
ale aj ich predpovedanie a napokon ich prevenciu.
A toto by malo byť dostatočnou motiváciou
prijať možnosti a výzvy, ktoré analýza dychu prináša,
dokonca i ľuďom, ktorí nie sú poloviční hypochondri ako ja.
Ďakujem vám.
(potlesk)