יש לי נטייה להניח את הגרוע ביותר
ומדי פעם בפעם, הרגל זה מתעתע בי
לדוגמה, אם אני מרגיש כאב בלתי צפוי בגופי
שלא חוויתי קודם ושאיני יכול לייחס אותו למשהו,
אז פתאום, המיינד שלי עלול להפוך מתח בגב למחלת לב
או כאב שרירים בשוק לפקקת ורידים עמוקה.
אבל עד כה לא אובחנתי עם מחלה קטלנית כלשהי, או חשוכת מרפא.
לפעמים דברים פשוט כואבים ללא סיבה ברורה.
אבל לא כולם ברי מזל כמוני.
מדי שנה, יותר מ50 מיליון בני אדם מתים ברחבי העולם.
במיוחד בכלכלות עם הכנסה גבוהה, כמו שלנו,
חלק גדול ממקרי המוות נגרמים ממחלות שמתפתחות לאט:
מחלות לב, מחלות ריאות כרוניות, סרטן, אלצהיימר, סוכרת,
רק כדי למנות כמה מהן.
האנושות עשתה התקדמות עצומה באבחון וטיפול ברבות מהן.
אבל אנחנו בשלב שבו התקדמות נוספת בבריאות
לא ניתן להשיג רק על ידי פיתוח טיפולים חדשים.
וזה מתברר כאשר אנו מסתכלים על היבט אחד
שלרבות ממחלות אלו יש במשותף.
ההסתברות לטיפול מוצלח
מאוד תלויה בזמן שבו מתחילים את הטיפול.
אבל מחלה בדרך כלל מזוהה רק ברגע שהתסמינים מתרחשים.
הבעיה כאן היא, שלמעשה, מחלות רבות יכולות להישאר ללא תסמינים,
ולכן, אינן מתגלות, לאורך תקופה ארוכה.
בגלל זה, יש צורך מתמיד למצוא דרכים חדשות
של גילוי המחלה בשלב מוקדם,
לפני שסימפטומים כלשהם מתרחשים.
בתחום הבריאות, זה נקרא סריקה.
וכפי שהוגדר על ידי ארגון הבריאות העולמי,
סריקה היא "זיהוי משוער של מחלות בלתי מזוהות
באדם בריא לכאורה,
באמצעות בדיקות ... שניתן ליישמן במהירות ובקלות ... "
זוהי הגדרה ארוכה, אז הרשו לי לחזור עליה:
זיהוי מחלות לא מזוהות
באדם בריא ככל הנראה
באמצעות בדיקות שניתן ליישם במהירות ובקלות.
ואני רוצה לשים דגש מיוחד על המילים "במהירות" ו "בקלות"
כי רבות משיטות הסריקה הקיימות
הן בדיוק ההפך.
ואלה מכם אשר עברו קולונוסקופיה
כחלק מתוכנית הסריקה לגילוי סרטן המעי הגס
ידעו למה אני מתכוון.
כמובן, שיש מגוון של כלים רפואיים זמינים
לבצע בדיקות סריקה.
זה נע בין טכניקות הדמיה כגון רדיוגרפיה
או הדמיית תהודה מגנטית
לבדיקת דגימות של דם או רקמות.
כולנו עברנו בדיקות כאלה.
אבל יש אמצעי אחד שכבר במשך זמן רב התעלמו ממנו:
אמצעי נגיש בקלות,
שבעיקרון הוא בלתי נדלה,
ונושא עימו הבטחה עצומה עבור האבחון הרפואי.
והוא - הנשימה שלנו.
הנשימה האנושית למעשה מורכבת מחמישה מרכיבים:
חנקן, חמצן, דו תחמוצת הפחמן, מים וארגון.
אבל בנוסף לחמשת אלה, יש מאות מרכיבים אחרים
שנמצאים בכמות נמוכה מאוד.
אלה נקראים תרכובות אורגניות נדיפות,
ואנחנו משחררים מאות, ואפילו אלפים מהן
בכל פעם שאנו נושפים.
הניתוח של תרכובות אורגניות נדיפות אלו בנשימה שלנו
נקראת ניתוח הנשימה.
למעשה, אני מאמין שרבים מכם כבר חוו ניתוח של הנשימה.
דמיינו שאתם נוהגים הביתה מאוחר בלילה,
כאשר פתאום, מופיע שוטר ידידותי
שמבקש מכם בחביבות אך בתקיפות
לעצור ולנשוף לתוך התקן כמו זה.
זהו מכשיר למדידת אלכוהול בנשימה.
המשמש למדידת ריכוז אתנול בנשימה שלכם
וקובע אם לנהוג במצבכם היא רעיון חכם.
אני הייתי אומר שהנהיגה שלי היתה די טובה,
אבל הרשו לי לבדוק.
(צפצוף)
0.0, אז אין סיבה לדאגה, הכל בסדר.
(צחוק)
עכשיו דמיינו מכשיר כמו זה,
שלא רק מודד רמות אלכוהול בנשימה שלכם,
אלא מזהה מחלות כמו אלה שהראיתי לכם
ובאופן פוטנציאלי הרבה יותר.
הרעיון של התאמת ריח נשימתו של אדם
עם תנאים רפואיים מסוימים,
למעשה, חוזר ליוון העתיקה.
אבל רק לאחרונה, מאמצי המחקר על ניתוח הנשימה הרקיעו שחקים,
ומה שהיה פעם חלום הופך כעת למציאות.
והרשו לי להעלות שוב את הרשימה שהראיתי לכם קודם.
עבור רוב המחלות המפורטות כאן,
יש ראיות מדעיות משמעותיות
שמרמזות על כך שהמחלה יכולה להיות מזוהה על ידי ניתוח של הנשימה.
אבל איך זה עובד, בדיוק?
החלק החיוני הוא התקן חיישן
שמזהה את התרכובות האורגניות הנדיפות בנשימה שלנו.
במילים פשוטות: כאשר הוא נחשף לדגימת נשימה.
החיישן מפיק חתימה מורכבת
כתוצאה מהתערובת של תרכובות אורגניות נדיפות שאנו נושפים.
חתימה זו מייצגת טביעת אצבע של המטבוליזם שלכם,
המיקרוביום שלכם
והתהליכים הביוכימיים שמתרחשים בגופכם.
אם יש לכם מחלה,
האורגניזם שלכם ישתנה,
וכך גם הרכב נשימתכם הננשפת.
ואז הדבר היחיד שנותר לעשות הוא לתאם בין חתימה מסוימת
לנוכחות או היעדרות של מצבים רפואיים מסוימים.
הטכנולוגיה מבטיחה מספר הטבות שלא מוטלות בספק.
ראשית, החיישן יכול להיות ממוזער
ומשולב לתוך התקני כף יד קטנים
כמו בודק נשימה אלכוהולית זה.
הדבר יאפשר לבדיקה לשמש בהרבה מסגרות שונות
ואפילו בבית,
כך שביקור במשרדו של הרופא
לא יהיה נחוץ בכל פעם שתבוצע בדיקה.
שנית, ניתוח הנשימה ללא כל ספק אינו פולשני
ויכול להיות פשוט כמו נשיפה לתוך מודד כמות אלכוהול בנשימה.
פשטות כזו וקלות השימוש תפחית את הנטל מהמטופל
ותמריץ אימוץ רחב של הטכנולוגיה.
ושלישית, הטכנולוגיה כה גמישה
שניתן יהיה להשתמש באותו מכשיר
כדי לזהות טווח רחב של מצבים רפואיים.
ניתוח הנשימה יכול לשמש לסריקה עבור מחלות מרובות בו זמנית.
כיום, כל מחלה דורשת בדרך כלל כלי רפואי אחר
כדי לבצע בדיקת סריקה.
אבל זה אומר שאתם יכולים למצוא רק את מה שאתם מחפשים.
עם מאפיינים אלה, ניתוח נשימה נועד מראש
לספק מה שחסר בבדיקות סריקה מסורתיות רבות.
והכי חשוב,
כל המאפיינים האלה צריכים בסופו של דבר לספק לנו
פלטפורמה לניתוח רפואי
שיכולה לפעול בעלות בדיקה נמוכה להפליא.
מנגד, כלים רפואיים קיימים
לעתים קרובות מובילים לעלות גבוהה למדי לכל בדיקה.
ואז, כדי לשמור על עלויות נמוכות,
מספר הבדיקות צריך להיות מוגבל,
ופירוש הדבר (א) שאת הבדיקות ניתן לבצע
רק על חלק צר של האוכלוסייה, למשל, אוכלוסייה בסיכון גבוה;
וכן (ב) שמספר הבדיקות לאדם צריך להישמר ברמת המינימום.
אבל האם לא יהיה מועיל באמת
אם הבדיקה תהיה מבוצעת על קבוצה גדולה יותר של אנשים,
ולעתים קרובות יותר ולאורך תקופת זמן ארוכה יותר עבור כל אדם?
בעיקר האחרון היה מאפשר גישה למשהו בעל ערך רב.
שנקרא נתוני אורך.
נתוני אורך הוא סט נתונים שעוקב אחר אותו מטופל
במשך חודשים או שנים רבות.
כיום, החלטות רפואיות מבוססות לעתים על סט נתונים מוגבל,
שבו רק הצצה על ההיסטוריה הרפואית של מטופל
זמינה לשם קבלת החלטות.
במקרה כזה,
חריגות בדרך כלל מזוהות
על ידי השוואת פרופיל הבריאות של המטופל
לפרופיל הבריאות הממוצע של אוכלוסיית ההתייחסות.
נתוני אורך יפתחו מימד חדש
ויאפשרו לזהות חריגות.
בהתבסס על ההיסטוריה הרפואית של המטופל עצמו.
זה יסלול את הדרך לטיפול אישי.
נשמע נהדר, נכון?
עכשיו לבטח תשאלו משהו כזה,
"אם הטכנולוגיה כה מוצלחת כמו שהוא אומר, למה איננו משתמשים בה היום? "
והתשובה היחידה שאני יכול לתת לכם, היא:
לא הכל קל כמו שזה נשמע.
יש אתגרים טכניים, למשל.
יש צורך בחיישנים אמינים מאוד
שיכולים לזהות תערובות של תרכובות אורגניות נדיפות
עם יכולת שחזור מספקת.
ועוד אתגר טכני הוא זה:
איך אתם דוגמים נשימה של אדם באופן מאוד מוגדר
כך שתהליך הדגימה עצמו
אינו משנה את תוצאת ניתוח הנשימה?
וישנו הצורך בנתונים.
ניתוח נשימה צריך להיות מאומת בניסויים קליניים,
ויש לאסוף מספיק נתונים
כך שניתן יהיה למדוד תנאים אישיים כנגד קווי בסיס.
ניתוח נשימה יכול רק להצליח
אם קבוצת נתונים גדולה מספיק תוכל להיווצר.
ותיעשה זמינה לשימוש נרחב.
אם ניתוח נשימה יעמוד בהבטחותיו,
זו טכנולוגיה שיכולה באמת לעזור לנו
לשנות את מערכת הבריאות שלנו-
להפוך אותה ממערכת תגובתית
שבה הטיפול מופעל על ידי תסמינים של המחלה
למערכת פרואקטיבית,
שבה גילוי מחלות, אבחון וטיפול
יכולים לקרות בשלב מוקדם,
לפני שתסמינים כלשהם מתרחשים.
וזה מביא אותי לנקודה האחרונה שלי, וזה עניין עקרוני.
מהי בדיוק מחלה?
תארו לעצמכם שניתוח נשימה ניתן למסחר כפי שאני מתאר את זה,
וגילוי מוקדם הופך לשגרה.
בעיה שנותרה היא, למעשה, בעיה
שכל פעילות סריקה צריכה להתמודד איתה
כי, במחלות רבות,
לעתים קרובות, לא ניתן לחזות עם ודאות מספקת
אם המחלה תגרום אי פעם לתסמינים כלשהם
או תעמיד בסכנה את חייו של אדם.
זה נקרא אבחון-יתר,
וזה מעורר דילמה.
אם מזוהה מחלה,
אתם יכולים להחליט לא לטפל בה
כי יש הסתברות מסוימת שלעולם לא תסבלו ממנה.
אבל כמה תסבלו
רק בגלל הידיעה שיש לכם מחלה קטלנית פוטנציאלית?
והאם לא באמת תצטערו שהמחלה זוהתה
בכלל?
האפשרות השנייה שלכם היא לעבור טיפול מוקדם
בתקווה לרפא אותה
אבל לעתים קרובות, זה לא יבוא ללא תופעות לוואי.
להיות מדויק:
הבעיה הגדולה היא לא אבחון יתר,
היא טיפול יתר,
כי לא בכל מחלה יש לטפל מיד
רק בגלל שיש טיפול זמין.
האימוץ הגובר של בדיקות סקירה שגרתיות
תעלה את השאלה:
למה אנחנו קוראים מחלה? שיכולה להצדיק את הטיפול,
ומהי רק חריגה שלא צריכה להוות מקור לדאגה?
התקוות שלי שהסריקות השגרתית באמצעות ניתוח נשימה
יוכלו לספק מספיק נתונים ותובנה
כך שבשלב מסוים, נוכל לשבור את הדילמה הזאת
ולנבא בוודאות מספקת
האם, ומתי לטפל בשלב מוקדם.
הנשימה שלנו והתערובת של תרכובות אורגניות נדיפות שאנו נושפים
מכילות כמויות עצומות של מידע על המצב הפיזיולוגי שלנו.
עם מה שאנחנו יודעים היום, גירדנו רק את פני השטח.
כשאנו אוספים יותר ויותר נתונים ופרופילים נשימתיים מהאוכלוסייה,
לרבות כל מגוון זני המין, הגיל, המוצא וסגנון החיים,
כוח הניתוח של נתוני הנשימה צריך לגדול.
ובסופו של דבר, ניתוח נשימה צריך לספק לנו כלי רב עוצמה
לא רק כדי לזהות מראש מחלות ספציפיות
אלא כדי לחזות, ובסופו של דבר למנוע אותן.
וזו צריכה להיות מוטיבציה מספקת
לאמץ את ההזדמנויות והאתגרים
שניתוח נתוני נשימה יכול לספק,
אפילו עבור אנשים שאינם היפוכונדרים במשרה חלקית כמוני.
תודה.
(מחיאות כפיים)