Замислите толико мрачно место
да не можете видети даље од свог носа.
Отворених или затворених очију, потпуно је свеједно
јер тамо сунце никада не сија.
Видите светло испред себе.
Када се дошуњате да истражите,
плаво светло почне да се расипа око вас.
„Могао бих ово да гледам заувек”, помислите, али не можете
јер су се уста рибе грдобине управо широм отворила
и живог вас је појела.
Ви сте само једно од многих створења
на дну океана које је прекасно схватило
да треба да поштује моћ биолуминисценције.
Биолуминисценција се односи на способност
одређених створења да производе светлост.
Људско тело може да производи ствари
као што су ушни восак или нокти на ногама,
али ови организми могу да претворе
делове свог тела у светлеће штапове.
Као да их је природа учинила спремнима за забаву.
Зашто?
Овако или онако,
биолуминисценција побољшава шансе за опстанак живог бића.
Узмите за пример свица.
Његова способност да исијава зелену боју
помаже му да привуче партнера током топле, летње вечери,
али то је само једно од многих живих бића која могу да сијају.
Воћни црвић, Phrixothrix hirtus,
може да осветли тело двема бојама -
црвеном и зеленом.
Да ли бисте појели нешто
што изгледа као аеродромска писта?
Не би ни један разуман грабљивац.
Јарко светло чини да је црв безбедан.
Постоји затим и рак из дубоког мора,
Acantherphyra purpurea.
Када осети претњу,
избацује облак светлеће лепљиве течности из уста.
Ко не бежи у супротном правцу
ако је неко управо повраћао по њима?
Поред тога, та бљувотина привлачи веће грабљивице
које желе да поједу раковог непријатеља.
Шта се дешава ако не можете да производите светлост?
Нема проблема!
Постоје други начини за жива бића
на које биолуминисценција може радити у њихову корист,
чак и ако нису рођени са опремом да светле.
Вратимо се риби грдобини
тренутак пре него што је покушала да вас поједе.
Тај светлећи мамац на врху њене главе?
Потиче из набора коже који се назива еска.
Еска садржи биолуминисцентне бактерије.
Грдобина не може да светли сама по себи,
па уместо тога има врећицу светлећих бактерија.
Сећате се свица?
Он заправо може сам да произведе сјај.
Унутар његове светиљке су две хемикалије -
луциферин и луцифераза.
Када се луциферин и луцифераза код свица
помешају уз присуство кисеоника
и горива за ћелију под именом АТП,
хемијска реакција емитује енергију у облику светла.
Када су научници схватили
како свитац ствара своју луциферазу и луциферин,
користили су генетички инжењеринг
да створе реакцију производње светлости
и унутар других живих бића која не могу да светле.
На пример, убацили су гене
или инструкције за ћелије
како би створили луциферазу и луциферин свица у биљци дувана.
Када су убачене, биљка дувана пратила је инструкције
које су упале у њен ДНК и засветлила као божићна јелка.
Лепота биолуминисценције,
за разлику од Сунчеве светлости или ужарене сијалице,
је у томе je што није врела.
Дешава се на различитим температурама
које не могу опећи живо биће.
Супротно светлећем штапу
који бледи са искоришћавањем хемикалија из његове унутрашњости,
биолуминисцентне реакције користе обновљиве ресурсе.
То је разлог зашто инжењери
покушавају да развију биолуминисцентно дрвеће.
Само помислите, када би била засађена поред аутопута,
могла би осветљавати пут, користећи само кисеоник
и друге бесплатно доступне, чисте изворе за рад.
Каква предност за опстанак!
То би помогло да наша планета живи дуже.
Да ли хватате себе да размишљате о другим начинима
да добро искористите биолуминисценцију?
Тај светлећи штап којим машете на забави могао би вам помоћи да нађете партнера,
али на који још начин биолуминисценција може побољшати ваш опстанак?
Ако почнете овако да размишљате -
доживели сте просветљење.