Tenhle obrázek by měl být v každé prezentaci.
(smích)
Nádhera, že?
Vidíte?
Všechny ty body a čáry.
Je to neuvěřitelné.
Je to síť.
U mě byla síť důležitým prostředkem,
pro navazování vztahů s lidmi.
Není to úžasné?
Tímhle já navazuji vztahy s lidmi.
A dělal jsem to způsobem
velmi různorodým.
Lidé kvůli mě třeba oblékali své vysavače.
(smích)
Nebo projekt Zemský sendvič,
kdy jsem lidi požádal,
aby zkusili ve stejnou dobu
umístit dva plátky chleba
přesně proti sobě na opačných stranách Zeměkoule.
Lidé to ocenili, začali pokládat chleby
a nakonec se to jednomu týmu podařilo
mezi Novým Zélandem a Španělskem.
Dost neuvěřitelné. Záznam je k vidění na Internetu.
Navazuji vztahy s lidmi v projektech
jako JázamladaJáteď.
V JázamladaJáteď jsem je vyzval,
aby našli fotografii z dětství
a zinscenovali její dospělou verzi.
(smích)
Tohle je ten samý člověk --
nahoře James, dole Julia.
Pronikavé.
Tohle byl dárek ke Dni matek.
(smích)
Nahání husí kůži.
(potlesk)
(smích)
Na mé oblíbené fotografii
je asi 30 letá žena
s miminkem na klíně.
A na té druhé fotce je stokilový chlap
s maličkou stařenkou vykukující za jeho ramenem.
Tenhle projekt změnil způsob,
jakým jsem uvažoval o vztazích.
Projekt se jmenuje Ray.
Stalo se tohle: Jednou mi někdo poslal nahrávku
a já netušil, kdo je autor.
Jen mi řekli: "To si musíš poslechnout."
Tohle mi přišlo.
Nahrávka: Ahoj, jmenuji se Ray.
Včera mi volala dcera,
protože byla vystresovaná
kvůli něčemu v práci,
co ji přišlo nespravedlivé.
A tak mi volala, aby se uklidnila.
Nevěděl jsem, co jí vlastně říct.
Kolem nás je spousta problémů.
Tak jsem pro ni napsal tuhle písničku,
abych ji nějak povzbudil,
až zase bude v práci ve stresu.
Napadlo mě dát to na Internet
pro všechny vystresované zaměstnance,
abyste lépe zvládli to, čím zrovna procházíte.
Tady je ta písnička.
♫ Chystám se někomu nasekat na prdel ♫
♫ Ó, chystám se někomu nasekat na prdel ♫
♫ Ó, jestli mi nedáte pokoj, ♫
♫ budete mě muset poslat domů ♫
♫ Páč se chystám někomu nasekat na prdel ♫
Možná si to nemůžete zpívat nahlas,
ale můžete si aspoň broukat, text znáte.
Snad vám pomůže přežít v práci.
Tak jo. Hlavu vzhůru. Mír s vámi.
Ze Frank: Takže --
Ne, ne, pšt. Musíme rychle.
Mě to tak dojalo.
Neuvěřitelné. Tohle znamená mít vztah.
Někdo vzdálený
si uvědomil, že někde někdo něco cítí,
a chtěl ho určitým způsobem ovlivnit.
Poslal to přes Internet,
protože to bude mít větší dopad.
Úžasné. Přesně tohle jsem chtěl dělat.
Napadlo mě hned, že mu musíme poděkovat.
Vyzval jsem: "Poslechněte si tuhle nahrávku.
Musíme ji remixovat. Má skvělý hlas.
Je to v béčkové tónině.
A musíme s tím něco udělat.
Výsledkem byly stovky nejrůznějších remixů.
Jeden z nich obzvlášť vynikal.
Udělal ho chlápek jménem Goose (Husa).
Remix: ♫ Chystám se někomu nasekat na prdel ♫
♫ Ó, chystám se někomu nasekat na prdel ♫
♫ Ó, jestli mi nedáte pokoj, ♫
♫ budete mě muset poslat domů ♫
♫ Páč se chystám někomu nasekat na prdel ♫
♫ Chystám se ♫ --
ZF: Výborně. Bylo to neuvěřitelné.
Tahle písnička -- (potlesk) Díky.
Někdo mi řekl, že tuhle píseň hráli
při basebalu v Kansas City.
Nakonec se stala
jednou z nejvíce stahovaných
na spoustě hudebních webů.
Řekl jsem: "Pojďme spolu udělat album."
Publikum společně navrhlo obálku
a já řekl: "Když ho vyrobíte, já mu ho předám.
Jestli dokážete zjistit, kdo to vlastně je."
Protože jediné, co jsem věděl, bylo jméno Ray
a tahle krátká nahrávka.
A informace, že má naštvanou dceru.
Během dvou týdnů ho našli.
Přišel mi e-mail a v něm stálo:
"Ahoj, já jsem Ray.
Slyšel jsem, že mě hledáte."
(smích)
Já na to: "Jo Rayi,
poslední dva týdny byly fakt zajímavé."
A tak jsem letěl do St. Louis
a setkal se Rayem.
Je to kazatel.
(smích)
Mimo jiné.
No nic, jde mi o tohle.
Připomíná mi to tohle.
Tuhle značku najdete v Amsterodamu na každém rohu.
Pro mě je to metafora virtuálního světa.
Z té fotky to vypadá, že je
fakt zaujatý tím tlačítkem,
ale že ani nechce přejít tu ulici.
(smích)
Připomíná mi tohle.
Na ulicích po celém světě lidé hledí do mobilů.
Můžete nad tím mávnou rukou,
jako nad nějakou vývojovou
úchylkou v lidské kultuře.
Ve skutečnosti ale
žijí tam uvnitř.
Když se usmějí --
určitě jste viděli někdo se najednou zastavit --
takhle vypadá život,
tam někde v té propletené síti.
O to tady je, vnímat a být vnímán.
Ten základní smysl,
o který nám jde.
Můžeme vytvářet různá prostředí,
abychom to usnadnili.
ale o co se opravdu snažíme,
je se opravdu spojit s jinou bytostí.
A to se neděje jen v hmotném světě.
Dnes k tomu dochází i ve virtuálním světě,
a tak bychom měli vymyslet, jak na to.
Lidi, co dělají webové technologie,
nejsou moc dobří
v navazování vztahů s lidmi.
To je něco, co jsem dělával
ve třetí třídě.
(smích)
A tady je řada projektů
z posledních několika let,
kde jsem se pokoušel přijít na to,
jak zprostředkovat blízké vztahy.
Někdy jsou to jednoduché záležitosti.
"Procházka z dětství" je projekt,
v němž si lidé měli vzpomenout na místa,
kterými jako děti často procházeli.
V podstatě bezvýznamná,
cesta na autobus nebo k sousedovi.
A aby je znovu prošli v Google Streetview.
A já vám slibuji,
že když si je znovu projdete,
přijde okamžik,
kdy se něco z toho vrátí
a praští vás rovnou do hlavy.
A tyhle okamžiky jsem sbíral --
fotky z Google Streetview
a vzpomínky s nimi spojené. Třeba:
"Řekl jsem: 'Nudím se' a ona odpověděla
'Když se nudím, jím preclíky.'
Často jsme se k tomu vraceli."
"Když řekl mě a mému bratrovi,
že se stěhuje od mámy pryč,
šla jsem do večerky
a koupila si třešňovou kolu."
"Použili i morbidně umělecké scény,
jako záběr na Chadovy boty uprostřed silnice.
Asi mu spadly, když ho srazilo auto.
Jednou u mě přespal a nechal tu svůj polštář.
Bylo na něm napsáno 'Chad'.
Umřel až dlouho poté, ale nikdy jsem
se nedostal k tomu mu ho vrátit."
Někdy jsou abstraktnější.
Tohle je "Mast proti bolesti".
Hned po 11. září,
jsem přemýšlel o bolestí a jak ji rozehnat,
jak ji vyhnat z našeho těla.
Takže jsem zavedl horkou linku,
kde lidé mohli nechávat vzkazy o svojí bolesti,
nemuselo se to týkat té události.
A lidé volali a nechávali vzkazy jako tento.
Nahrávka: Tady je něco ode mě.
Nejsem sama
a jsem milována.
Mám opravdu štěstí.
Ale někdy se cítím opravdu osamělá.
A když se tak cítím,
i ten nejmenší projev laskavosti
mě dokáže rozbrečet.
I třeba lidé ve večerce,
když řeknou, "Mějte se hezky,"
když se naše pohledy náhodou potkají.
ZF: Takže já jsem tyhle vzkazy vzal
a se svolením jsem je převedl do MP3
a rozeslal zvukovým redaktorům,
kteří z nich
vybrali krátké zvukové stopy.
Ty jsem rozeslal DJům,
kteří z tohohle materiálu
udělali stovky písniček.
(hudba)
Nemáme čas si toho moc přehrát.
Můžete se na to podívat na Internetu.
"Pro 48 s láskou od 52"
byl projekt kolem posledních voleb,
kdy jak McCain tak i Obama
ve svých projevech mluvili o usmíření.
Řekl jsem si: "Co si pod tím mám
do prčic představit?"
Tak jsem si řekl: "No nic, pojďme to zkusit.
Ať lidé vyrobí transparenty na téma usmíření."
A vznikly z toho pěkné věci.
"Volila jsem modrou. Volila jsem oranžovou.
Společně, pro naši budoucnost."
To jsou moc roztomilé věcičky, že.
Některé přišly od vítězné strany.
"Slibuji, že ti budu naslouchat, bojovat za tebe a respektovat tě."
Některé přišly ze strany, která právě prohrála.
"Ať je vedení tvojí strany stejně prvotřídní,
ale pochybuji o tom."
Jak to začalo nabývat na popularitě,
některým blogům a diskusním fórům
to přišlo trochu povýšenecké,
čehož jsem si také všiml.
Začal jsem dostávat hodně nenávistných e-mailů,
dokonce i výhrůžek smrtí.
Jeden zvlášť vytrvalý chlápek
se při tom oblékal jako Batman.
"Oblékám se jako Batman, abych skryl svou identitu."
Kdybych si snad myslel,
že po mě jde skutečný Batman.
Docela se mi ulevilo.
"Uf, není to on."
Takže, co jsem udělal --
všechny ty ošklivé zážitky a bolest
se ve mně ukládaly
a začínalo to užírat mou duši.
Uvědomil jsem si, že se pokouším projekt od toho ochránit.
Nechtěl jsem, aby tahle skupina fotek
byla nějak pošpiněna.
Takže jsem vzal všechny ty e-maily
a poskládal je v něco, co jsem nazval Zlobagami,
což byla šablona pro origami
sestavená z těch odporností.
Chtěl jsem, aby mi lidé posílali
krásné věci vyrobené ze Zlobagami.
(smích)
Tohle bylo opravdu dojemné.
Strýc jednoho z mých čtenářů zemřel
a on si ten den připomněl kouskem nenávisti.
Neuvěřitelné.
Poslední věc je řada projektů
nazvaných "Písně, které už znáte",
kde mi šlo o to,
pokusit se zacílit
na určitý typ emocí.
Jeden z nich byl jednoduchý.
Dcera jednoho chlápka se v noci bála
a chtěl, abych pro ni napsal písničku.
A já, že zkusím napsat mantru,
kterou by si mohla zpívat
při usínání.
Jmenovalo se to "Bojím se."
(Video) ♫ Tuhle píseň si zpívám, když se něčeho bojím ♫
♫ Nevím proč, ale pomáhá mi se z toho dostat ♫
♫ Slova té písně mě sama od sebe posunují ♫
♫ Až se z toho najednou dostanu ♫
♫ Aspoň svůj život nebabrám ♫
♫ Snažím se všemu navzdory ♫
♫ Aspoň svůj život nebabrám ♫
♫ Snažím se všemu navzdory ♫
♫ Tuhle píseň si zpívám, když se něčeho bojím ♫
Takže tohle jsem napsal. Díky.
Pak šel jednou kolem jejího pokoje
a slyšel, jak si tu píseň skutečně zpívá.
Říkal jsem si: "Super. To je skvělé."
Pak jsem dostal jeden e-mail,
rychle popíšu jeho historii:
Kdysi jsem podnikal projekt jménem
"Na Facebooku Já rovná se Ty",
kde jsem si chtěl vyzkoušet
žít jako někdo jiný.
Vyhlásil jsem, ať mi lidé pošlou své jméno a heslo.
Dostal jsem jich asi 30 během půl hodiny.
Tak jsem tuhle část uzavřel.
Zvolil jsem si dva lidi
a požádal je, aby mi popsali,
jak se mám jejich jménem chovat.
Jeden z nich poslal podrobný popis.
Ten druhý ne.
Osoba, která ho neposlala,
se právě přestěhovala a začala chodit do nové práce.
Takže mi lidi psali: "Jaká je ta nová práce?"
A já: "Nevím. Nevěděl jsem,
že mám novou práci."
Nicméně, ten samý člověk, Laura,
mi napsala chvíli po skončení toho projektu.
Měl jsem výčitky, že se mi to moc nepovedlo.
Řekla: "Pořád mě něco trápí, stěhování, nová práce,
pořád mám z něčeho obavy."
Viděla "Bojím se" písničku a ptala se, jestli bych jí nepomohl.
Zeptal jsem se: "Jak se přesně cítíš?"
A ona mi dost přesně popsala,
jaké to je, když má tuhle úzkost.
Takže jsem řekl:
"Ok, budu nad tím přemýšlet."
Potichoučku jsem začal rozesílat tohle.
(Zvuk) ♫ Hej ♫
♫ Budeš v pořádku ♫
♫ Bude to dobrý ♫
A ptal jsem se lidí,
jestli umí trochu pracovat se zvukem,
aby mohli tuhle písničku zpívat se sluchátky
a poslat mi nahrávku svého hlasu.
A něco takového mi přišlo.
Nahrávka: ♫ Hej ♫
♫ Budeš v pořádku ♫
♫ Bude to dobrý ♫
ZF: Tohle je jeden z těch lepších.
Dostával jsem jich víc a víc a víc,
až najednou jsem měl 30, 40 hlasů z celého světa.
A když je dáte dohromady,
stane se něco naprosto zázračného,
zničeho nic máte sbor z celého světa.
Tohle celé jsem přes měsíc potají podnikal,
když mi Laura poslala další e-mail.
"Já vím, že jsi na mě zapomněl.
Ale děkuji, že jsi nad tím aspoň přemýšlel."
A já jí za pár dní poslal tohle.
(Zvuk) ♫ Právě teď si připadám, jako bych zapomněl rozsvítit ♫
♫ A věci, které vypadaly včera tak dobře, ♫
♫ jsou teď v odstínech šedi ♫
♫ A vypadá to, že se svět otáčí, ♫
♫ zatímco já stojím na místě ♫
♫ Nebo se možná otáčím, těžko říct ♫
♫ A pak si řekneš
♫ Hej ♫
♫ Budeš v pořádku ♫
♫ Bude to dobrý ♫
♫ Jen si vydechni ♫
♫ A teď si zazpívej ♫
♫ Hej ♫
♫ Budeš v pořádku ♫
♫ Bude to dobré ♫
♫ Jen si vydechni ♫
♫ A teď všichni zpívají ♫
♫ Hej ♫
♫ Budeš v pořádku ♫
♫ Bude to dobré ♫
♫ Jen si vydechni ♫
♫ Hej ♫
♫ Budeš v pořádku ♫
♫ Bude to dobré ♫
♫ Jen si vydechni ♫
♫ Hej ♫
♫ Budeš v pořádku ♫
♫ Bude to dobré ♫
♫ Jen si vydechni ♫
Děkuji vám.
(potlesk)