האם ישנו אתה האמיתי?
זה אולי יישמע לכם כמו שאלה מוזרה מאד.
מכיוון שאתם עשויים לשאול
איך מוצאים את אתה האמיתי,
איך אתם יודעים מיהו אתה האמיתי?
וכן הלאה
אבל הרעיון שחייב להיות אתה אמיתי
ודאי שזה ברור.
אם יש משהו אמיתי בעולם, זה אתה.
ובכן, אני לא ממש בטוח.
לפחות אנו צריכים להבין קצת טוב יותר מה זה אומר.
כעת, ודאי שאני חושב שיש הרבה דברים בתרבות שלנו סביבנו
שאיכשהו מחזקים את הרעיון
שלכל אחד מאיתנו יש סוג של ליבה, מהות,
יש משהו על מה שזה אומר להיות אתה שמגדיר אותך,
וזה סוג של דבר קבוע ובלתי משתנה
סוג הדרך הגולמית ביותר שבה יש לנו את זה,
הם דברים כמו הורוסקופים.
אתם יודעים, אנשים מאד מתחברים לדברים אלה, למעשה.
אנשים שמים אותם בפרופיל הפייסבוק שלהם
כאילו הם דברים בעלי משמעות,
אתם אפילו יודעים גם את ההורוסקופ הסיני שלכם.
יש גם גירסאות יותר מדעיות של זה,
כל מיני דרכים לשרטט סוג של פרופיל אישיות,
כמו מבדקי המאיירד-בריגס, למשל.
אינני יודע אם עשיתם אותם.
הרבה חברות משתמשות בהן לשם גיוס עובדים.
אתם עונים על הרבה שאלות,
וזה אמור לחשוף משהו על ליבת האישיות שלכם.
וכמובן, הקסם הפופולרי שלהם הוא עצום.
במגזינים כמו זה, תראו,
בפינה השמאלית התחתונה, הם מפרסמים כמעט בכל מהדורה
סוג של משהו של אישיות.
ואם אתם לוקחים אחד מהמגזינים האלו
קשה לעמוד בפיתוי, לא כך?
לעשות את המבחן כדי למצוא מהו סגנון הלמידה שלכם,
מהו סגנון האהבה שלכם, או מהו סגנון העבודה שלכם?
האם אתם אדם מסוג כזה, או אחר?
אז אני חושב שיש לנו רעיון הגיוני
שיש סוג של ליבה, או מהות של עצמנו
שיש לגלות.
ושזה סוג של אמת קבועה על עצמנו,
משהו שהוא זהה לאורך החיים.
טוב, זה הרעיון שאני רוצה לאתגר.
ואני חייב לומר כעת, אני אומר זאת קצת יותר מאוחר,
אבל אני לא מאתגר את זה רק בגלל שאני מוזר,
לאתגר זה יש למעשה היסטוריה מאד ארוכה ומכובדת
הנה הרעיון ההגיוני
יש לכם אתכם.
אתם בני האדם שהינכם ויש לכם סוג זה של ליבה.
כעת, בחייכם, מה שקורה זה שאתם, כמובן,
צוברים חוויות שונות וכן הלאה,
אז יש לכם זכרונות,
וזכרונות אלה עוזרים ליצור את מה שאתם.
יש לכם תשוקות, אולי לעוגייה,
אולי למשהו שאנחנו לא רוצים לדבר עליו
בשעה 11 בבוקר בבית ספר.
יהיו לכם אמונות.
זוהי לוחית מספר ממישהו באמריקה
אינני יודע אם לוחית מספר זו שאומרת "משיח 1"
מצביעה על כך שהנהג מאמין במשיח,
או שהם המשיח.
בכל מקרה, יש להם אמונות על משיחים.
יש לנו ידיעה.
יש לנו תחושות וגם חוויות.
זה לא רק דברים אינטלקטואלים
אז זה סוג של המודל ההגיוני, אני חושב,
של מהו האדם,
יש אדם שיש לו את כל הדברים שמרכיבים את חוויות חיינו
אבל מה שאני רוצה להציע לכם היום
הוא שיש משהו יסודי שגוי עם המודל הזה.
ואני יכול להראות לכם מה לא בסדר בלחיצת כפתור
שמשמעה שאין למעשה "אתה" בלב כל החוויות האלו.
החשיבה המוזרה? טוב, אולי לא.
מה יש שם, אם כן?
ובכן, ברור שישנם זכרונות, רצונות, כוונות, תחושות,
וכן הלאה.
אבל מה שקורה הוא שדברים אלה קיימים,
והם באופן כלשהו כולם משולבים,
הם חופפים, הם קשורים בדרכים שונות ומגוונות.
הם מתחברים באופן חלקי, ואולי אפילו בעיקר,
משום שהם כולם שייכים לגוף אחד ולמוח אחד.
אבל ישנו גם נרטיב, סיפור שאנו מספרים לעצמנו,
החוויות שיש לנו כאשר אנו זוכרים דברים מהעבר.
אנו עושים דברים בגלל דברים אחרים.
אז מה שאנו רוצים הוא בחלקו תוצאה של מה שאנו מאמינים,
ומה שאנו זוכרים גם כן מודיע לנו מה אנו יודעים.
וכך למעשה, ישנם כל הדברים האלה,
כמו אמונות, רצונות, תחושות, חוויות,
הם כולם קשורים זה לזה,
וזה פשוט אתה.
במובנים מסוימים, זה הבדל קטן מהבנת השכל הישר
במובנים מסוימים זה דבר מסיבי.
זה השינוי בין החשיבה על עצמך
כעל דבר שיש לו את כל חוויות החיים
ולחשוב על עצמך כעל אוסף זה
של כל החוויות של חייך.
אתה הוא סכום החלקים שלך.
חלקים אלה הם גם חלקים פיזיים, כמובן,
מוח, גוף, ורגליים ועוד דברים,
אבל הם לא כל כך חשובים, בעצם.
אם אתה עובר השתלת לב, אתה עדיין אותו אדם.
אם אתה עובר השתלת זיכרון, האם אתה אותו האדם?
אם אתה עובר השתלת אמונה, האם תהיה אותו אדם?
כעת, רעיון זה של מה אנחנו הדרך להבין את עצמנו,
היא לא לראות בנו יישות כלשהי קבועה, שיש לה חוויות,
אלה סוג של אוסף של חוויות,
עשוייה להיראות לכם מוזרה.
אבל למעשה, אינני חושב שזה יהיה מוזר
במובן מסויים זה היגיון פשוט.
משום שאני פשוט מזמין אתכם לחשוב על כך בדרך של השוואה,
חישבו על כמעט כל דבר אחר ביקום,
אולי חוץ מכוחות או סמכויות בסיסיים.
בואו וניקח משהו כמו מים.
עכשיו, המדע שלי לא כל כך טוב.
אנו עשויים לומר משהו כמו, למים יש שני חלקים של מימן
וחלק אחד של חמצן, נכון?
כולנו יודעים זאת.
אני מקווה שאין אחד בחדר הזה שחושב שמה שזה אומר
שיש דבר שנקרא מים, וקשורים אליו
אטומי מימן וחמצן,
וזה מה שמים הם.
כמובן אנחנו לא.
אנו מבינים, די בקלות, באופן מאד ישיר,
שמים אינם יותר
ממולקולות מימן וחמצן שמסודרות כראוי.
כל דבר אחר ביקום הוא אותו דבר.
אין שום מסתורין בדבר השעון שלי, לדוגמא.
אנו אומרים שלשעון יש פנים, וזרועות,
ומנגנון וסוללה,
אבל מה שאנו באמת מתכוונים הוא,
איננו חושבים שיש דבר שנקרא שעון
שלו אנחנו מצרפים לאחר מכן את כל הפיסות הללו.
אנו מבינים בבירור שאתם מקבלים את החלקים של השעון,
מחברים אותם יחד, ויוצרים שעון.
עכשיו, אם כל דבר אחר ביקום הוא כזה,
מדוע אנחנו שונים?
למה לחשוב על עצמנו
כעל משהו שאינו פשוט אוסף של כל החלקים שלנו,
אלא כעל משהו שהוא איכשהו נפרד, יישות קבועה שיש לה את החלקים האלה?
כעת, השקפה זו אינה במיוחד חדשה, למעשה.
יש לה שושלת יוחסין ארוכה.
מוצאים באותה בבודהיזם,
מוצאים אותה בפילוסופיות של המאות ה-17 וה-18,
ועד לימינו אלה, אנשים כמו לוק ויום.
אבל באופן מעניין, זו גם השקפה שנשמעה וחוזקה על ידי מדעני מוח.
זהו פול ברוקס, הוא נוירופסיכולוג קליני,
והוא אומר את זה:
"יש לנו אינטואיציה עמוקה שיש ליבה,
יש שם מהות , שקשה להתנער ממנה,
כנראה בלתי אפשרי להתנער ממנה, אני חושד.
אבל זה נכון שמדע המוח מראה ש"אין מרכז במוח
שבו דברים כולם באים יחד."
אז כאשר מתבוננים במוח,
ומסתכלים כיצד המוח מאפשר תחושה של עצמי,
אתם מוצאים שאין נקודת שליטה מרכזית במוח.
אין סוג של מרכז שבו הכל קורה.
יש המון תהליכים שונים במוח,
שכולם פועלים בדרך עצמאית למדי.
אבל זה בגלל הדרך שהם מתיחסים
אנו מקבלים את תחושת העצמי הזו.
המונח שאני משתמש בו בספר, אני קורא לזה טריק האגו.
זה כמו טריק מכאני.
זה לא שאנחנו לא קיימים,
פשוט הטריק הוא לגרום לנו להרגיש שבתוכנו
יש משהו יותר מאוחד מאשר יש שם באמת.
כעת, אתם עשויים לחשוב שזה רעיון מדאיג.
אתם עשויים לחשוב שאם זה נכון,
שעבור כל אחד מאיתנו אין גרעין קבוע של עצמי,
אין מהות קבועה,
האם זה אומר שבאמת, העצמי הוא אשליה?
האם זה אומר שאנחנו לא קיימים באמת ?
אין אתה אמיתי.
ובכן, הרבה אנשים אכן משתמשים בדיבורים האלה על אשליה וכן הלאה.
אלה הם שלושה פסיכולוגים, תומס מצינגר, ברוס הוד,
סוזן בלקמור,
הרבה מהאנשים האלה מדברים את השפה של האשליה,
העצמי הוא אשליה, זה פיקציה.
אבל אני לא חושב שזו דרך מועילה מאוד להסתכל על זה.
חיזרו לשעון.
השעון אינו אשלייה, כי אין בו בשעון
שום דבר מלבד אוסף חלקיו.
באותו אופן, גם אנחנו איננו אשליות.
העובדה שאנחנו, במובנים מסוימים, הננו רק אוסף מאוד, מאוד מורכב זה,
אוסף מסודר של דברים,
אינה אומרת שאנחנו לא אמיתיים.
אני יכול לתת לכם סוג של מטאפורה מאוד גסה לזה.
בואו ניקח משהו כמו מפל מים.
אלה הם מפלי האיגואסו, בארגנטינה.
עכשיו, אם אתם לוקחים משהו כמו זה,
אתם יכולים להעריך את העובדה שבהרבה מובנים,
אין שום דבר קבוע בזה.
קודם כל, זה תמיד משתנה.
המים תמיד מגלפים ערוצים חדשים.
עם שינויים וגאות ושפל, ומזג האוויר,
כמה דברים מתייבשים, דברים חדשים נוצרים.
כמובן שהמים שזורמים דרך המפל
שונים בכל פעם.
אבל זה לא אומר שמפלי האיגואסו הם אשליה.
זה לא אומר שזה לא אמיתי.
מה שזה אומר הוא שעלינו להבין שמה שזה
הוא משהו שיש לו היסטוריה,
יש לו דברים מסוימים ששומרים את זה ביחד,
אבל זה תהליך, זה נוזלי, זה לנצח משתנה.
עכשיו זה, אני חושב, הוא מודל להבנה של עצמנו,
ואני חושב שזה מודל משחרר.
כי אם אתם חושבים שיש לכם מהות זו קבועה תמידית,
שהיא תמיד זהה לאורך כל חייכם, לא משנה מה,
במובן מסוים אתם סוג של לכודים.
אתם נולדים עם מהות
זה מה שאתם עד יום מותכם,
אם אתם מאמינים בחיים שלאחר מוות, אולי אתה ממשיכים.
אבל אם אתם חושבים על עצמכם כעל מי שהוא באופן כלשהו,
לא משהו כזה, אלא סוג של תהליך,
משהו שמשתנה,
אז אני חושב שזה די משחרר.
משום שלא כמו המפלים,
יש לנו למעשה היכולת לנתב לעצמנו
את כיוון ההתפתחות שלנו לרמה מסוימת.
עכשיו חובה עלינו להיות זהירים כאן, נכון?
אם אתם צופים ב-X-Factor יותר מדי, אתם עשויים לקנות את הרעיון הזה
שכולנו יכול להיות כל מה שאנחנו רוצים להיות.
זה לא נכון.
שמעתי כמה מוסיקאים נפלאים הבוקר,
ואני מאוד בטוח שאני בשום אופן לא יכול להיות טוב כמוהם.
אני יכול להתאמן קשה ואולי להיות טוב,
אבל אין לי את היכולת הבאמת טבעית הזו.
יש גבול למה שאנו יכולים להשיג.
יש גבול למה שאנחנו יכולים לעשות מעצמנו.
אבל בכל זאת, יש לנו את היכולת הזו
במובן מסויים, לעצב את עצמנו.
העצמי האמיתי כפי שהיה אז,
אינו משהו שפשוט נמצא שם כדי שתגלו אותו,
אינך איכשהו מסתכל לתוך נשמתך ומגלה את עצמך האמיתי,
מה שאתה עושה באופן חלקי לפחות,
הוא למעשה יוצר את עצמך האמיתי.
וזה, אני חושב, הוא מאד מאד משמעותי,
במיוחד בשלב זה של החיים שבו אתם נמצאים
אתם תהיו מודעים לעובדה
כמה מכם השתנו לאורך השנים האחרונות.
אם יש לכם קטעי וידאו של עצמכם, מלפני שלוש או ארבע שנים,
אתם כנראה תחושו נבוכים כי אינכם מכירים את עצמכם.
אז אני רוצה להעביר את המסר הזה, שמה שאנחנו צריכים לעשות
הוא לחשוב על עצמנו כעל דברים שאנחנו יכולים לעצב.
ולתעל ולשנות.
זהו בודהה, שוב:
"חופרי בארות מוליכים את המים,
נשקים מכופפים את החץ,
נגרים מכופפים בולי עץ,
אנשים חכמים מעצבים את עצמם."
וזה הרעיון שאני רוצה להשאיר אותכם אתו,
שהעצמי האמיתי שלכם אינו משהו שתצטרכו לצאת ולחפש
כתעלומה, ואולי לעולם לא תמצאו
עד כמה יש לכם עצמי אמיתי
זה משהו שבחלקו תגלו,
אבל בחלקו תיצרו.
וזה, אני חושב, הוא מחשבה משחררת ומרגשת.
תודה רבה לכם.