(Clopoțel)
(FRANCEZĂ) De ce mă simt atât de liberă?
Uneori mă întreb dacă nu îmi lipsește disciplina.
Aș vrea să știu care este diferența
între momentele în care mă ascult și mă respect cu adevărat
și momentele în care mă las liberă.
Simt adeseori că am multă libertate.
Dar uneori mă întreb dacă îmi lipsește auto-disciplina.
Deci cum pot ști care este diferența
între a mă auto-asculta și auto-respecta, pe de o parte
și a-mi permite să fac orice, fără limite, pe de altă parte?
Cum pot găsi un echilibru între libertate și auto-respect
și acțiunea potrivită?
Muți dintre noi am avut același gen de experiență.
Uneori ne descurcăm foarte bine,
practicăm cele cinci principiii de mindfulness perfect,
uneori nu chiar atât de perfect.
Cred că nu ar trebui să ne gândim la practică
prea mult sub aspectul disciplinei.
Pentru că practica poate fi plăcută și plină de bucurie.
Nu trebuie să ne forțăm să practicăm.
Este ca meditația în mers.
Nu trebuie să te forțezi să mergi încet, să depui efort.
Pentru că practica meditației în mers poate fi foarte plăcută.
Și fiecare pas îți poate aduce bucurie,
plăcere,
pace,
trăind cu profunzime.
Și dacă practicăm în acest fel,
dacă continuăm să practicăm astfel, devine un obicei.
Și vrem să practicăm.
Nu vrem să ne forțăm să practicăm.
Fie singur, fie înconjurat de oameni,
Thay merge în același fel.
Pentru că mersul îi aduce plăcere.
Și el...
profită...
profită de...
...de orele, de minutele, de zilele care îi sunt date de trăit.
Nu vrea să irosească niciun moment.
El vrea să trăiască fiecare moment al vieții sale cu profunzime.
Și aceste momente pot fi hrănitoare și vindecătoare,
nu doar pentru el, ci și pentru discipoli, prieteni și societate.
Deci nu trebuie să ne auto-impunem practica.
Devine mai degrabă un obicei decât o disciplină.
Și al doilea lucru este că ai nevoie de o Sangha (comunitate).
Pentru că prin Sangha, cu o comunitate de practică,
ne reamintim să ne întoarcem la practică în caz că uitam să ne bucurăm.
Pentru că practica înseamnă de asemenea bucurie.
Adeseori, condițiile fericirii sunt acolo,
dar noi nu suntem acolo.
Nu știm cum să le recunoaștem și să le folosim corespunzător,
pentru a fi fericiți aici și acum.
Căutăm plăcere și fericire în viitor.
Este o irosire.
Deci în acest caz, dacă in jurul tău este un frate sau o soră care practică,
îți amintești să te întorci
și să cauți plăcere, fericire și libertate chiar aici și chiar acum.
Și aceasta este practica refugierii în Sangha.
Noi toți, pentru a ne menține practica, pentru a ne susține practica,
ar trebui să încercăm să creăm un grup de practicanți în zona noastră,
pentru a încerca să ne refugiem acolo.
Putem să folosim energia grupului,
pentru a avansa pe calea practicii.
(FRANCEZĂ) Mult noroc!
Mult noroc, draga mea!
(Râsete)
(Clopoțel)