הרפתקאותיו של שרלוק הולמס מאת סר ארתור קונן דויל
הרפתקאות I. שערורייה בבוהמיה
I. כדי שרלוק הולמס היא תמיד אישה.
רק לעתים רחוקות שמעתי אותו מזכיר אותה תחת שם אחר.
בעיניו היא ליקויי ו השולט את כל המין שלה.
זה לא היה כי הוא חש כל רגש הדומה אהבה איירין אדלר.
כל הרגשות, וכי אחד במיוחד, היו נתעב, קר אבל המדויק שלו
מאוזן להפליא המוח.
הוא היה, אני לוקח את זה, את ההיגיון המושלם ביותר המכונה התבוננות כי
העולם ראה, אבל כמאהב הוא היה להציב את עצמו בעמדה שווא.
הוא מעולם לא דיבר על התשוקות רך יותר, לחסוך עם ללגלג לבין מזלזלים.
הם היו דברים להערצה עבור הצופה - מצוין עבור ציור את הרעלה
מתוך מניעים של גברים ופעולות.
אבל היגיון מאומן להודות חדירות לתוך כזה עדין שלו דק
מזג המתואם עמד להציג גורם מסיח שעשוי לזרוק
ספק על כל התוצאות הנפש שלו.
חצץ מכשיר רגיש, או סדק באחד גבוהה כוחו עדשות עצמו, היה
לא להיות מטרידה יותר רגש חזק אופי כמו שלו.
ובכל זאת, לא היה אלא אשה אחת לו, כי האישה היה מאוחר איירין אדלר, של
מפוקפקת מפוקפק זיכרון. ראיתי מעט של הולמס בזמן האחרון.
נישואין שלי נסחפה לנו אחד מהשני.
שלי משל אושר מוחלט, לבין הבית במרכז האינטרסים אשר לקום סביב
גבר מי הראשון שמוצא את עצמו אמן הממסד שלו, הספיקו כדי
לקלוט את כל תשומת הלב שלי, בעוד הולמס, אשר
תיעב כל צורה של חברה עם נשמה כל בוהמי שלו, נשאר שלנו
דירה ברחוב בייקר, קבור בין הספרים הישנים שלו, לסירוגין משבוע
בשבוע בין קוקאין שאפתנות,
נמנום של התרופה, ואת האנרגיה העזה של טבע נלהב שלו.
הוא עדיין היה, כמו תמיד, משכה עמוקות לחקר פשיעה, וכבשה שלו
הפקולטות עצום כוחות יוצא דופן של תצפית הבא את אלה
רמזים, לנקות אותם תעלומות
אשר ננטשו כמו תקווה על ידי המשטרה הרשמי.
מעת לעת שמעתי חשבון מעורפל על מעלליו: זימון של שלו
אודסה במקרה של רצח Trepoff, הסליקה שלו הטרגדיה יחיד
האחים אטקינסון ב Trincomalee,
ולבסוף המשימה שהוא השיג כל כך בעדינות בהצלחה
לכל המשפחה השלטת של הולנד.
מעבר אלה סימנים של הפעילות שלו, לעומת זאת, אשר אני רק משותף עם כל
הקוראים של העיתונות היומית, ידעתי מעט על חבר לשעבר שלי לוויה.
לילה אחד - זה היה ביום העשרים של במרץ, 1888 - אני חוזר ממסע
לחולה (עבור חזרתי עכשיו להתאמן האזרחים), כאשר הדרך שלי הובילה אותי דרך
בייקר סטריט.
כשעברתי את הדלת הוא זוכר היטב, אשר חייב תמיד להיות מקושר במוחי עם
שלי מחזר, ועם האירועים האפל של לימוד ב סקרלט, נתקפתי
הרצון להוט לראות הולמס שוב, כדי
יודע איך הוא היה העסקת כוח יוצא דופן שלו.
החדרים היו מוארים בצורה מבריקה, ואפילו כמו הסתכלתי למעלה, ראיתי שלו גבוה, כחוש
דמות לעבור פעמיים צללית כהה כנגד לעיוורים.
הוא התהלך בחדר במהירות, בהתלהבות, ראשו שקוע על חזהו שלו
ידיים שלובות מאחורי גבו.
מבחינתי, כל מי שהכיר את מצב רוחו ואת הרגל, את יחסו ואופן אמר משלהם
הסיפור. הוא היה בעבודה שוב.
הוא עלה מתוך חלומות סמים נוצר שלו היה חם עם ריח של כמה חדשים
בעיה.
צלצלתי בפעמון והוא הוקרן עד החדר שהיה בעבר חלק שלי
עצמו. התנהגותו לא היו משתפכים.
זה היה לעתים רחוקות, אבל הוא היה שמח, אני חושב, לראות אותי.
עם כמעט מילה מדוברת, אבל עם עין בעין יפה, הוא נופף לי בכורסה,
זרקו על פני עמדתו של סיגרים, והצביע על המקרה רוח gasogene ב
בפינה.
אחר כך הוא עמד לפני המדורה בחן אותי בצורה ומופנם הייחודית שלו.
"אשת שמתאים לך," הוא העיר. "אני חושב, ווטסון, כי יש לך לשים על
שבעה קילו וחצי מאז שראיתי אותך. "
"שבעה", עניתי.
"אכן, הייתי צריך לחשוב קצת יותר.
רק קצת יותר, אני משער, ווטסון.
ובפועל שוב, אני שומר. לא אמרת לי שאתה מתכוון ללכת
בתוך הרתמה. "" אז, איך אתה יודע? "
"אני רואה את זה, אני מסיק את זה.
איך אני יודע כי אתה כבר מקבל את עצמך רטוב מאוד בזמן האחרון, כי יש לך
משרתת מסורבל ביותר רשלנית? "" יקירי הולמס, "אמרתי," זה יותר מדי
הרבה.
אתה בוודאי נשרפו, היו לך חיים לפני כמה מאות שנים.
זה נכון שיש לי הליכה הארץ ביום חמישי הביתה בבלגן הנורא,
אבל שיניתי את הבגדים שלי אני לא יכול לדמיין איך אתה מסיק את זה.
באשר מרי ג'יין, היא תקנה, ואשתי שהודיע לה, אבל יש,
שוב, אני לא מבין איך אתה עובד על זה. "הוא ציחקק לעצמו ושפשף הארוכה שלו,
ידיים עצבניות יחד.
"הוא הפשטות בהתגלמותה," אמר, "העיניים שלי אומרים לי על החלק הפנימי של שלך
הנעל השמאלית, בדיוק איפה המדורה מכה אותה, עור הוא קלע שש כמעט
במקביל חתכים.
ברור שהם נגרמו על ידי מי שרט ברישול מאוד בסיבוב
הקצוות של היחיד, על מנת להסיר בוץ נקרש ממנה.
לכן, אתה רואה, ניכוי כפול שלי כי אתה כבר בחוץ במזג אוויר נתעב, וכי
היה לך ממאיר במיוחד האתחול שיסוף הדגימה של slavey בלונדון.
כפי להתאמן, אם ג'נטלמן נכנס לחדרי ריח של iodoform, עם
סימן שחור של חנקת הכסף על האצבע המורה הימנית, בליטה בצד ימין
בצד של הצילינדר שלו להראות שם הוא
מופרש הסטטוסקופ שלו, אני חייב להיות משעמם, באמת, אם אני לא לבטא אותו להיות
חבר פעיל של מקצוע הרפואה ".
לא יכולתי שלא לצחוק הקלות שבה הסביר תהליך שלו
ניכוי.
"כשאני שומע שאתה נותן סיבות שלך," ציינתי, "דבר תמיד נראה לי
להיות כל כך פשוט עד כדי גיחוך כי אני יכול בקלות לעשות את זה בעצמי, אם כי כל אחד
למשל רצופים של החשיבה שלך אני מבולבל עד אתה מסביר את התהליך שלך.
ובכל זאת, אני מאמין כי העיניים שלי טוב כמו שלכם. "
"אכן כן", הוא ענה, מצית סיגריה, וזורק את עצמו לתוך
כורסה. "אתה רואה, אבל אתה לא לצפות.
הבחנה ברורה.
לדוגמה, ראיתם לעתים קרובות את הצעדים שהובילו מאולם זה
חדר "." לעתים קרובות ".
"באיזו תדירות?"
"ובכן, כמה מאות פעמים." "אז כמה יש?"
"כמה? אני לא יודע. "
"אכן כן!
אתה לא נצפו. ובכל זאת ראית.
זה בדיוק הנקודה שלי. עכשיו, אני יודע שיש בנות שבע מדרגות,
כי יש לי גם רואה.
על ידי ה-הדרך, שכן אתם מעוניינים אלה בעיות קטנות, ומאז אתה
מספיק טוב כדי כרוניקה אחת או שתיים של מה בכך חוויות שלי, אתה עשוי להיות מעוניין
בתוך זה ".
הוא זרק על גיליון נייר עבה, לב, בגוון ורוד שהיה מונח פתוח על
את השולחן. "זה הגיע בדואר האחרונה", אמר.
"קרא בקול."
הפתק היה ללא תאריך, ללא חתימה או או כתובת.
"לא יקרא לך הלילה, ברבע ל 08:00", הוא אמר, "
ג'נטלמן המבקש להתייעץ איתך על עניין של הרגע העמוק ביותר.
שירותי האחרונות שלך לאחד בתי המלוכה של אירופה הראו כי אתה
מי יכול בבטחה אפשר לסמוך בעניינים בעלי חשיבות אשר בקושי
להיות מוגזם.
זה בגללך יש לנו מכל הכיוונים קיבל.
תהיה בחדר שלך, אז באותה שעה, וגם לא לוקח את זה בסדר אם המבקר ללבוש
מסכה ".
"זו אכן תעלומה," ציינתי. "מה אתה לדמיין כי זה אומר?"
"אין לי נתונים עדיין. זוהי טעות ההון משערים לפני
יש נתונים.
מדעת אחד מתחיל לסובב את העובדות כדי להתאים תיאוריות, במקום תיאוריות שיתאימו
עובדות. אבל את ההערה עצמה.
מה אתה מסיק מזה? "
בחנתי בקפידה את הכתיבה, את הנייר שעליו הוא נכתב.
"האיש שכתב את זה היה גם ככל הנראה לעשות," ציינתי, משתדל לחקות
לווייתי של תהליכים.
"נייר כזה לא יכול להיות קנה מתחת לכתר חצי מנה.
זה חזק במיוחד ונוקשה "." משונים - כלומר את המילה מאוד ", אמר
הולמס.
"זה לא נייר אנגלית בכלל. תחזיק את זה אל מול האור. "
עשיתי זאת, וראה "E" גדול קטן "גרם", "P", ו - גדול "G" עם קטן
"לא" ארוג לתוך המרקם של הנייר.
"מה אתה אומר על זה?" שאל הולמס. "שמו של היצרן, ללא ספק, או שלו
מונוגרמה, ולא "." בכלל לא.
"G" עם קטן "לא" מייצג "Gesellschaft," אשר הוא גרמני
"החברה." זוהי התכווצות נהוג כמו שלנו
"ושות"
'P', כמובן, עומד על "נייר." עכשיו את "למשל."
בואו להציץ גאזטיר שלנו קונטיננטל ".
הוא הוריד נפח חום כבד מן המדפים שלו.
"Eglow, Eglonitz - הנה אנחנו, Egria. זה בארץ דוברת גרמנית - ב
צ'כיה, לא הרחק בקרלסבד.
"מדהים כמו להיות זירת מותו של ולנשטיין, ועבור רבים שלה זכוכית
מפעלים נייר טחנות. "הא, הא, ילד שלי, מה אתה אומר על זה?"
עיניו נצצו, והוא שלח את ענן גדול ניצחון כחול מהסיגריה שלו.
"העיתון היה עשוי בבוהמיה," אמרתי. "בדיוק.
והאיש שכתב את הפתק הוא גרמני.
האם אתם מציינים את הבנייה המיוחדת של המשפט - חשבון'This מכם לנו
מכל הכיוונים קיבל. "צרפתי או רוסי לא היה יכול
בכתב.
זה הגרמני מי uncourteous כך פעלים שלו.
זה רק נשאר, אם כן, לגלות מה הוא מבוקש על ידי הגרמנים זה שכותב
על הנייר בוהמי ומעדיף לובש מסכה מראה פניו.
והנה הוא מגיע, אם אני לא טועה, כדי לפתור את כל הספקות שלנו ".
בעודו מדבר נשמע קול חד פרסות סוסים וגלגלי צורמת נגד
על המדרכה, ואחריו למשוך חדה על הפעמון.
הולמס ושרק.
"זוג, על ידי קול," אמר. "כן," הוא המשיך, מציץ מתוך
חלון. "המרכבה נחמד וזוג
יפהפיות.
מאה וחמישים לירות ליחידה. יש כסף במקרה זה, ווטסון, אם
אין שום דבר אחר. "" אני חושב שיש לי יותר ללכת, הולמס ".
"בכלל לא, דוקטור.
הישארו במקומכם. אני אבוד בלי בוזוול שלי.
וזה מבטיח להיות מעניין. זה יהיה חבל לפספס את זה. "
"אבל הלקוח שלך -"
"עזוב אותו. אולי אני רוצה את עזרתך, ולכן הוא עשוי.
הנה הוא בא. לשבת דוקטור זה, כורסה, ולתת
לנו לב הכי טוב שלך. "
צעד איטי וכבד, אשר שמעו על המדרגות במעבר, עצר
מיד מחוץ לדלת. אחר כך היה רם וסמכותי
ברז.
"בוא!" אמר הולמס. גבר נכנס שבקושי היה
פחות משישה מטרים סנטימטרים גובה, עם החזה ועל הגפיים של הרקולס.
שמלה שלו היתה עשירה עם העושר שהיה, באנגליה, להיות הביטו באופן דומה
על טעם רע.
להקות Heavy אסטרחן היו פילחה את השרוולים ואת החזיתות של שלו
מעיל עם רכיסה כפולה, בעוד גלימה בצבע כחול עמוק אשר נזרק על כתפיו
היה מצופה משי להבה בצבע
מאובטח בצוואר בסיכה שכללה תרשיש בוערת אחת.
Boots שנמשך עד אמצע השוקיים שלו, שהיו גזוז ב צמרות עם
עשיר פרווה חומה, השלימה את הרושם של השפע הברברית אשר הוצע על ידי
המראה כולו שלו.
הוא לקח איתו כובע רחב שוליים בידו, תוך שהוא לבש לאורך חלקו העליון של שלו
הפנים להאריך את העבר עצמות הלחיים, מסכה שחורה במסכה, אשר היה ככל הנראה
מותאם באותו רגע, על ידו הועלתה עדיין אותו כשנכנס.
מתוך החלק התחתון של הפנים הוא נראה אדם בעל אופי חזק, עם
שפתיים עבות, בתלייה, וסנטר ארוך וישר רמיזות ההחלטה דחף את
אורכו של עקשנות.
"היה לך לב שלי?" הוא שאל בקול עמוק קשה גרמני מסומן בחום
המבטא. "אמרתי לך שאני יקרא".
הוא הביט מן האחד אל השני מאיתנו, כאילו לא ברור מה להתייחס.
"תתפלל לשבת," אמר הולמס.
"זהו ידידי ועמיתי, דוקטור ווטסון, אשר היא טובה מדי פעם מספיק
לעזור לי במקרים שלי. מי יש לי הכבוד כתובת? "
"אתה יכול לטפל בי כמו הרוזן פון קראם, אציל בוהמי.
אני מבין את הג'נטלמן הזה, החבר שלך, הוא איש של כבוד ושיקול דעת,
למי אני יכול לסמוך בעניין בעל חשיבות הקיצוני ביותר.
אם לא, אני צריך הרבה מעדיפים לתקשר איתך לבד ".
קמתי ללכת, אבל הולמס תפס אותי מפרק היד ודחף אותי בחזרה בכיסא שלי.
"זה שניהם, או אף אחד", אמר.
"אתה יכול לומר דבר לפני האדון הזה שבו אתה יכול לומר לי".
הרוזן משך בכתפיו הרחבות.
"אז אני חייב להתחיל", אמר, "על ידי מחייבת אותך הן בסודיות מוחלטת במשך שנתיים;
בסוף הזמן שהעניין יהיה שום חשיבות.
בשלב הנוכחי אין זה מוגזם לומר כי משקל כזה זה יכול להיות
השפעה על ההיסטוריה של אירופה. "" אני מבטיח, "אמר הולמס.
"וגם אני"
"אתה תסלח המסכה הזאת", המשיך המבקר המוזר שלנו.
"האדם אוגוסט אשר מעסיקה אותי מבקש הסוכן שלו להיות מוכר לך, ואני יכול
להודות מיד את התואר שבו קראתי רק את עצמי הוא לא בדיוק שלי
עצמו ".
"הייתי מודע לזה," אמר הולמס ביובש.
"הנסיבות הן של מעדן נהדר, כל אמצעי זהירות יש לנקוט כדי
להרוות מה עלול לגדול להיות סקנדל עצום ברצינות פשרה אחת
המכהן משפחות של אירופה.
אם לדבר בגילוי לב, העניין מסבכת את הבית הגדול של Ormstein, מלכים תורשתית
בוהמיה ".
"גם אני הייתי מודע לזה," מלמל הולמס, ליישוב עצמו למטה שלו
הכורסה ועצם את עיניו.
המבקר שלנו מבט בהפתעה מסוימת לכאורה לעבר הדמות, נרפה רובצים של
האיש היה ללא ספק מתואר לו כמו היגיון נוקב ביותר ביותר
סוכן אנרגטי באירופה.
הולמס לאט פתח את עיניו והביט בחוסר סבלנות לקוח ענק שלו.
"אם הוד מעלתך מואיל המדינה במקרה שלך," הוא העיר, "אני צריך להיות
יכולת טובה יותר לייעץ לך. "
האיש קפץ מכסאו, פסע הלוך ושוב בחדר בלתי נשלט
תסיסה.
ואז, במחווה של ייאוש, הוא קרע את המסכה מעל פניו והשליך אותו
על הקרקע. "אתה צודק," הוא צעק: "אני המלך.
למה אני צריך לנסות להסתיר את זה? "
"למה, באמת?" מלמל הולמס.
"הוד מלכותו לא דיבר לפני שהייתי מודע לכך שאני פונה וילהלם
Gottsreich Sigismond פון Ormstein, הדוכס הגדול של קאסל, Felstein ו תורשתית
מלך בוהמיה ".
"אבל אתה יכול להבין", אמר האורח המוזר שלנו, לשבת פעם נוספת חולפת
ידו על המצח לבן גבוה שלו, "אתה יכול להבין שאני לא רגיל
לעשות עסקים כאלה אדם שלי.
עם זאת, היה זה עניין עדין, כך אני לא יכול לספר אותו סוכן בלי לשים
עצמי את כוחו. באתי בעילום מפראג עבור
מטרת הייעוץ אותך ".
"אז, להתפלל להתייעץ," אמר הולמס, כשהוא עוצם את עיניו פעם נוספת.
"העובדות הן בקצרה אלה: לפני כחמש שנים, בעת ביקור ממושך כדי
ורשה, התוודעתי של הרפתקנית הידוע, איירין אדלר.
השם הוא ללא ספק מוכר לך. "
"נא לחפש אותה ב דוקטור שלי, מדד," מלמל הולמס בלי לפקוח את עיניו.
במשך שנים רבות הוא אימץ שיטה של docketing כל הפסקאות הנוגעות גברים
הדברים, כך שקשה היה שם נושא או אדם שעליו הוא לא יכול
בבת אחת לספק מידע.
במקרה זה מצאתי את הביוגרפיה שלה דחוקה בין זה של עברית
הרב של המפקד צוות שכתב מונוגרפיה על הים עמוק
דגים.
"תן לי לראות!" אמר הולמס. "המממ!
נולד בניו ג'רזי ב 1858 שנה. אלט - זמזום!
לה סקאלה, זמזום!
פרימה דונה אימפריאל האופרה של ורשה - כן! פרש מן הבמה האופראית - חה!
חי בלונדון - די כל כך!
הוד מלכותו, כפי שאני מבין, הסתבך עם האדם הזה צעיר, כתב לה
כמה להתפשר מכתבים, וכעת היא מעוניינת לקבל בחזרה את המכתבים האלה. "
"בדיוק כך.
אבל איך - "" האם יש סוד הנישואין? "
"לא." "לא מסמכים משפטיים או תעודות?"
"אף אחד".
"אז אני לא מצליחים לעקוב הוד מעלתך. אם זה אדם צעיר צריך לייצר אותה
אותיות סחיטה או למטרות אחרות, איך היא להוכיח את האותנטיות שלהם? "
"יש לכתוב את".
"פו, פו! זיוף ".
"הפרטי שלי פתק נייר". "גניבה".
"החותם שלי."
"חיקו". "תצלום שלי."
"קניתי". "שנינו היינו בתמונה".
"הו, יקירי!
זה רע מאוד! הוד מלכותו אכן התחייבה
. נבונה "," כעסתי - שפוי. "
"אתה חייב להתפשר עצמך ברצינות."
"הייתי אז רק נסיך הכתר. הייתי צעיר.
אני אבל וחצי. "" זה חייב להיות התאושש. "
"יש לנו ניסו ונכשלו".
"הוד מלכותך חייב לשלם. זה חייב להיות קנה ".
"היא לא תמכור". "נגנב, ולאחר מכן".
"חמישה ניסיונות נעשו.
פעמיים פורצים בשכר שלי בזזו את ביתה.
ברגע שאנו הוסט המטען שלה כשהיא נסעה.
פעמיים היא כבר ארב.
לא היה שום תוצאה. "" אין שום סימן לזה? "
"בהחלט לא." צחק הולמס.
"זה די בעיה קטנה למדי", אמר.
"אבל אחד רציני מאוד בשבילי", חזר המלך בתוכחה.
"בסדר, באמת.
ומה היא מציע לעשות עם התמונה? "
"כדי להרוס אותי." "אבל איך?"
"אני עומד להיות נשוי."
"אז שמעתי." "כדי קלוטילד Lothman פון סאקס-Meningen,
בתו השנייה של מלך בסקנדינביה. אולי אתה יודע את עקרונות נוקשים של אותה
המשפחה.
היא עצמה את הנשמה מאוד עדינות. צל של ספק לגבי התנהלות שלי
להביא את העניין לסיומו. "" ואת איירין אדלר? "
"מאיים לשלוח להם את התצלום.
והיא תעשה את זה. אני יודעת שהיא תעשה את זה.
אתה לא מכיר אותה, אבל יש לה נשמה של פלדה.
יש לה את הפנים היפות ביותר של נשים, את המוח של הנחרצת ביותר
גברים.
במקום שאני צריכה להתחתן עם אישה אחרת, אין אורכי שאליו היא לא הסכימה
ללכת -. אף אחד "" אתה בטוח שהיא לא שלחה אותו
עדיין? "
"אני בטוח." "למה?"
"כי היא אמרה שהיא תשלח אותו ביום שבו האירוסין היה
הכריז בפומבי.
זה יהיה ביום שני הבא. "" אה, אז יש לנו עוד שלושה ימים ", אמר
הולמס בפיהוק.
"זה מזל גדול, שכן יש לי אחד או שניים בעניינים בעלי חשיבות להסתכל רק
כרגע. הוד מלכותך, כמובן, להישאר
בלונדון בהווה? "
"בוודאי. תוכלו למצוא אותי ב לנגהם תחת
שמו של הרוזן פון קראם. "" אז אני אנסה טיפה את קו לתת לך
אנחנו יודעים איך להתקדם ".
"כן, בבקשה. אני אהיה כל חרדה ".
"אז, כמו כסף?" "יש לך יד חופשית".
"בשום פנים ואופן?"
"אני אומר לך כי הייתי נותן אחד המחוזות של הממלכה שלי יש את זה
תצלום. "" ואת הוצאות הנוכחי? "
המלך לקח את התיק הכבד עור יעל מתחת גלימתו והניח אותה על
שולחן. "יש שלוש מאות לירות זהב
700 בהערות ", אמר.
הולמס רשם קבלה על גיליון של הספר הערות שלו והושיט לו את זה.
"וגם את הכתובת של מדמואזל?" הוא שאל. "האם בריוני Lodge, אווניו סרפנטיין, רח'
ג'ון ווד ".
הולמס לקח פתק ממנו. "שאלה אחת אחרות", אמר.
"האם לצלם את ארון?" "זה היה".
"אז, לילה טוב, הוד מלכותך, ואני סומך כי נעמוד בקרוב יש לי כמה טובים
חדשות בשבילך.
וגם לילה טוב, ווטסון, "הוא הוסיף, כמו גלגלי המרכבה המלכותית זלגו
הרחוב.
"אם יהיה מספיק טוב כדי להתקשר מחר אחר הצהריים בשעה שלוש אני צריך
כמו לשוחח בעניין זה קצת יותר איתך. "
השנייה. בשעה 03:00 בדיוק הייתי בייקר
רחוב, אבל הולמס עדיין לא חזר.
בעלת הבית הודיעה לי כי הוא עזב את הבית זמן קצר אחרי שמונה
הבוקר.
התיישבתי ליד המדורה עם זאת, מתוך כוונה המצפה לו, אולם ארוך
הוא יכול להיות.
אני כבר היה עניין עמוק החקירה שלו,, למרות שזה היה מוקף
אף אחת מהתכונות עגום ומוזר אשר היו קשורים עם שתי עבירות אשר אני
הקליטו כבר, עדיין, את אופי
המקרה ותחנת הנעלה של מרשו נתן לה אופי משלה.
ואכן, מלבד אופי החקירה אשר חבר שלי היה על היד,
היה משהו לתפוס במומחיות שלו למצב, ואת שלו חדה, נוקבת
חשיבה, מה שהפך אותו תענוג לי
ללמוד את שיטת העבודה, לעקוב מהיר, שיטות עדין שבאמצעותו הוא
חילץ את המסתורין שאי אפשר לצאת ממנו ביותר.
רגילים אז הייתי להצלחה קבועה שלו כי עצם האפשרות של שלו
אי חדל להיכנס לתוך הראש שלי.
זה היה קרוב על ארבע לפני הדלת נפתחה, ואת החתן שיכור למראה, חולה
kempt צד על שפתו, עם הפנים דלקתי בגדים לשמצה, נכנס
את החדר.
מורגל הייתי סמכויות מדהים של חבר שלי בשימוש של תחפושות, הייתי צריך
המראה שלוש פעמים לפני הייתי בטוח שזה אכן הוא.
בניד ראש הוא נעלם לתוך חדר השינה, משם יצא בחמש דקות טוויד-
מתאים ומכובד, כמו של זקן.
לשים את ידיו לכיסיו, הוא מתח את רגליו מול האש
וצחק צחוק לבבי במשך כמה דקות.
"נו, באמת!" הוא צעק, ואז הוא נחנק שוב צחק עד שהיה
חייב לשכב, רפה אונים, על הכיסא.
"מה זה?"
"זה די מצחיק מדי. אני בטוח שאתה לא יכול לנחש איך אני
המועסקים הבוקר שלי, או מה אני עושה סיים ".
"אני לא יכול לדמיין.
אני מניח שאתה כבר צופה את הרגלי, ואולי גם את הבית של מיס
איירין אדלר "" אכן כן:. אבל ההמשך היה די
יוצא דופן.
אני אגיד לך, עם זאת. יצאתי מהבית קצת אחרי שמונה
לפנות בוקר באופי החוצה חתן של עבודה.
יש אהדה הבנייה החופשית נפלא בקרב גברים סוס.
להיות אחד מהם, ואתם יודעים כל מה שיש לדעת.
עד מהרה מצאתי Lodge בריוני.
זוהי וילה קומפקטי, עם גינה בחלק האחורי, אבל בנוי החוצה הימני הקדמי עד
את הכביש, שתי קומות. צ'אב לנעול את הדלת.
הסלון גדול בצד ימין, מרוהט היטב, עם חלונות ארוך כמעט עד
הרצפה, ואלה מחברים מגוחך חלון אנגלית שבו ילד יכול לפתוח.
מאחורי לא היה שום דבר יוצא דופן, להציל את חלון המעבר ניתן היה להשיג
מהחלק העליון של בית המרכבות.
הלכתי סביב אותה ובדק אותה מקרוב מכל נקודת מבט, אך ללא
לציין כל דבר אחר של עניין.
"אז אני רבצו ברחוב ומצא, כפי שציפיתי, שיש האורווה ב
מסלול אשר פועל על ידי קיר אחד של הגן.
השאלתי סייסים בהתרת יד רוחצת את הסוסים שלהם, וקיבלו בתמורה
שני פני, כוס חצי חצי, שני ממלא טבק זיון, וכמו הרבה
מידע ככל שיכולתי רצון על מיס
אדלר, שלא לדבר על חצי תריסר אנשים אחרים בשכונה בהם הייתי
לא בביוגרפיות לפחות מעוניין, אבל מי אני נאלץ להקשיב. "
"ומה של איירין אדלר?"
שאלתי. "אה, היא הפכה את כל הראש של הגברים
למטה בחלק זה. היא הדבר daintiest תחת מכסה המנוע
על הפלנטה הזו.
אז אומרים סרפנטיין, האורווה, לגבר. היא חיה בשקט, שר בהופעות,
כונני החוצה בחמש כל יום, וחוזר בשעה שבע בדיוק לארוחת הערב.
לעיתים רחוקות יוצא בזמנים אחרים, למעט כאשר היא שרה.
האם רק אחד המבקר זכר, אבל חלק ניכר ממנו.
הוא כהה, נאה ומרשים, אף פעם לא קורא פחות מפעם אחת ביום, ולעתים קרובות
פעמיים. הוא גודפרי נורטון, של הפנימי
בית המקדש.
ראה את היתרונות של עגלון כמו סוד.
הם גירשו אותו הביתה תריסר פעמים מתוך סרפנטיין, האורווה, וידע עליו הכל.
כאשר האזנתי כל מה שהיה להם להגיד, התחלתי לעלות ולרדת ליד
בריוני Lodge שוב, ולחשוב על התוכנית שלי הקמפיין.
"זה נורטון גודפרי היה כנראה גורם חשוב בעניין.
הוא היה עורך דין. זה נשמע מאיים.
מה היה הקשר ביניהם, מה מטרת ביקורים חוזרים ונשנים שלו?
האם היא לקוח שלו, החבר שלו, או המאהבת שלו?
אם לשעבר, היא כנראה העבירה את התצלום שמירה שלו.
אם תיבחר האפשרות השנייה, זה היה פחות.
בנושא של שאלה זו תלוי אם אני צריכה להמשיך את העבודה שלי על בריוני
לודג', או מפנה את תשומת לבי בלשכתו של ג'נטלמן בבית המקדש.
זו היתה נקודה עדינה, והיא הרחיבה את שדה החקירה שלי.
אני חושש כי אני משעמם אותך עם הפרטים האלה, אבל אני חייב לתת לך לראות את הקטנה שלי
קשיים, אם אתה להבין את המצב ".
"אני עוקב אחריך מקרוב," עניתי.
"אני עדיין לאזן את העניין במוחי כאשר נהג מונית הכרכרה עד בריוני
לודג', וג'נטלמן זינק החוצה.
הוא היה גבר נאה להפליא, כהה, נשרי, ו המשופם - ככל הנראה האיש
מהם שמעתי.
הוא נראה ממהר גדול, צעק עגלון לחכות, וחלף
המשרתת שפתחה את הדלת עם האוויר של אדם הרגיש לגמרי בבית.
"הוא היה בבית חצי שעה בערך, ואני יכולתי להציץ בו
החלונות של חדר ההסבה, פוסע הלוך ושוב, מדבר בהתרגשות ומנופף שלו
נשק.
בה יכולתי לראות כלום. נכון להיום הוא יצא, מחפש עוד יותר
מבולבל יותר מאשר קודם.
כאשר הוא ניגש אל הנהג, שלף שעון זהב מכיסו והביט בו
ברצינות, "Drive כמו השטן," הוא צעק, "הראשון ב גרוס אנד הנקי
רחוב ריג'נט, ולאחר מכן לכנסיית סנט מוניקה כביש Edgeware.
חצי גיניאה אם אתה עושה את זה תוך עשרים דקות! "
"הם הלכו רחוק, ואני רק תוהה אם לא הייתי צריך לעשות גם לעקוב אחריהם
כאשר במעלה השביל הגיע לנדאו קטן ונחמד, הרכב עם המעיל שלו רק חצי
מכופתרת, ועניבה שלו מתחת לאוזנו, בעוד
כל התגים של לרתום שלו מבצבץ מתוך האבזמים.
זה לא עצר לפני שהיא ירה מחוץ לדלת האולם לתוכו.
אני רק בחטף אותה כרגע, אבל היא היתה אישה מקסימה, עם
פנים שאדם יכול למות.
"כנסיית מוניקה, ג'ון," היא בכתה, "חצי ריבונית אם אתם מגיעים
זה עשרים דקות. "" זה היה די טוב מדי מה להפסיד, ווטסון.
אני רק איזון אם אני צריכה לברוח, או אם אני צריכה מוט מאחורי
לה לנדאו כאשר מונית הגיעה דרך הרחוב.
הנהג הביט פעמיים הנסיעה כזה עלוב, אבל קפצתי לפני שהספיק
האובייקט.
"כנסיית מוניקה," אמר לי, "חצי ריבונית אם להגיע אליו בעשרים
דקות. "
הוא היה בן עשרים 11:55, וכמובן היה ברור מספיק מה שהיה
את הרוח. "הנהג שלי נסע במהירות.
אני לא חושב שאני אי פעם נסעו מהר, אבל האחרים היו שם לפנינו.
מונית המרכבה עם הסוסים שלהם היו מהביל מול הדלת כשאני
הגיע.
שילמתי את האיש ומיהר לתוך הכנסייה. לא היה נשמה יש להציל את שני
אחריו עקבתי וגם כומר עוטים גלימות, שנראה expostulating
איתם.
כולם היו עומדים שלושה בקשר מול המזבח.
התרווחתי במעבר לוואי כמו בטלן אחר אשר ירד לתוך כנסייה.
לפתע, להפתעתי, שלושת במזבח פנתה אל עלי, גודפרי נורטון
באו בריצה חזק ככל שיוכל לעברי.
"תודה לאל," הוא קרא.
"אתה לא תעשה. בואו!
בואו! '"' אז מה?"
שאלתי.
"בוא, גבר, בוא, רק שלוש דקות, או שזה לא יהיה חוקי."
"הייתי חצי נגרר עד המזבח, לפני שידעתי לאן אני מצאתי את עצמי
ממלמל התגובות שהיו לחש לי באוזן, ואת לערוב לדברים אשר אני
לא ידעו דבר, ובאופן כללי סיוע
להבטיח את קשירת של איירין אדלר, רווקה, כדי גודפרי נורטון, רווק.
הכל נעשה בבת אחת, והיה ג'נטלמן מודה לי על זה
בצד הגברת בצד השני, בעוד הכומר זרח עלי מלפנים.
זה היה מגוחך ביותר בעמדה שבה אני פעם מצאתי את עצמי החיים שלי,
זה היה המחשבה על זה שהחל לי לצחוק עכשיו.
נראה כי היו כמה רשמיות על הרישיון שלהם, כי
דת לחלוטין סירב להשיא אותם בלי עדים כלשהי, וכי שלי
המראה מזל הציל את החתן מן
הצורך סאלי לרחובות בחיפוש אחר גבר הטוב ביותר.
הכלה נתנה לי ריבונית, ואני מתכוון ללבוש אותה על שרשרת השעון שלי לזכר
את האירוע ".
"זוהי תפנית בלתי צפויה מאוד ענייני", אמר אני: "ומה אז?"
"ובכן, מצאתי את התוכניות שלי מאוים מאוד ברצינות.
זה נראה כאילו הצמד עשוי להימשך עזיבתו המיידית, ולכן מחייבים
אמצעים הפקודה מאוד אנרגטיים על החלק שלי.
בפתח הכנסייה, לעומת זאת, הם נפרדו, הוא נוסע בחזרה לבית המקדש,
והיא לבית משלה. "אעשה לגרש בפארק בחמש כמו
כרגיל, "היא אמרה כשהיא עזבה אותו.
שמעתי לא יותר. הם נסעו לכיוונים שונים,
ואני הלך לעשות את הסידורים שלי. "
"מי הם?"
"מעט בשר קר כוס בירה", הוא ענה, מצלצל בפעמון.
"הייתי עסוק מדי לחשוב על אוכל, אני עשוי להיות עסוק עדיין זה
הערב.
אגב, דוקטור, אני אחסר שלך שיתוף פעולה ".
"אני אהיה מאושר." "אתה לא אכפת לך לעבור על החוק?"
"כלל וכלל לא".
"גם פועל סיכוי לעצור?" "לא מטרה טובה."
"אה, הגורם הוא מעולה!" "אז אני הגבר שלך".
"הייתי בטוח שאני יכול לסמוך עליך."
"אבל מה אתה רוצה?" "כאשר גברת טרנר הביא במגש אני
תבהיר לך.
עכשיו, "אמר כשהסתובב ברעבתנות על הנסיעה הפשוטה בעלת הבית שלנו סיפק,
"אני חייב לדבר על זה בזמן שאני אוכלת, כי יש לי זמן לא הרבה.
זה כמעט חמש עכשיו.
תוך שעתיים אנחנו חייבים להיות על הבמה של פעולה.
גברת אירנה, או מאדאם, אלא מחזיר מכונן אותה בשבע.
אנחנו חייבים להיות Lodge בריוני לפגוש אותה. "
"ומה אז?" "אתה חייב להשאיר לי את זה.
סידרתי כבר מה יתרחש. יש רק נקודה אחת שבה אני חייב
להתעקש.
אתה לא צריך להתערב, ויהי מה. אתה מבין? "
"אני להיות נייטרלי?" "כדי לעשות ככל העולה על כלום.
שם יהיה כנראה קצת אי נעימות קטנה.
לא להצטרף בו. זה ייגמר העביר לתוך הווייתי
הבית.
ארבע או חמש דקות לאחר מכן את חלון הסלון יפתח.
אתה עצמך אל תחנת קרוב חלון פתוח ".
"כן."
"אתה לראות אותי, אני אהיה גלוי איתך."
"כן."
"וכשאני מרים את היד - כך - אתה תזרוק לחדר מה אני נותן לך
לזרוק, ויהיה, באותו הזמן, להעלות את לבכות האש.
אתה ממש מבין אותי? "
"לחלוטין." "זה דבר קשה מאוד", הוא אמר,
לוקחים גליל ארוך בצורת סיגר מכיסו.
"זה שרברב רגיל של עשן רקטות, מצויד בכובע בסוף או לעשות את זה
עצמית תאורה. המשימה שלך היא מוגבלת זה.
כאשר אתם מעלים שלך לבכות האש, זה יהיה תפוס על ידי מספר רב של אנשים.
לאחר מכן תוכל ללכת עד הסוף של הרחוב, ואני אעשה אותך להצטרף תוך עשר דקות.
אני מקווה שהבהרתי את עצמי? "
"אני להישאר נייטרלי, כדי להגיע ליד החלון, לראות אותך, ובאותו האות
לזרוק חפץ זה, ואז להעלות את זעקת אש, לחכות לך בפינה של
הרחוב. "
"בדיוק." "אז אתה יכול לסמוך עלי לחלוטין."
"זה מצוין. אני חושב, אולי, הגיע הזמן כי אני כמעט
להתכונן לתפקיד החדש אני צריך לשחק ".
הוא נעלם לתוך חדר השינה שלו וחזר כמה דקות באופי
של איש דת קונפורמיסטים חביב פשטנית.
שלו רחב כובע שחור, מכנסיים רחבים שלו, בעניבה לבנה, חיוך אוהד שלו,
המראה הכללי של מציץ וסקרנות היו נדיבים כגון מר ג'ון הייר לבד
יכול להיות שווה.
זה לא היה רק כי הולמס שינתה התחפושת שלו.
ארשת פניו, בהתנהגותו, נשמתו נראה להשתנות עם כל חלק טריים
הוא הניח.
השלב איבדה שחקן מצוין, גם המדע איבד היגיון חריפה, כאשר הוא
הפך מומחה פשע.
זה היה 06:15 כשעזבנו בייקר סטריט, הוא עדיין רצה עשרה
דקות עד שעה, כאשר מצאנו את עצמנו בתוך שדרת סרפנטיין.
היתה כבר שעת דמדומים, ואת המנורות היו פשוט להיות מואר כמו שאנחנו פסע אנה ואנה
מול Lodge בריוני, מחכה לבואו של הדייר שלה.
הבית היה בדיוק כמו שדמיינתי את זה תמציתי שרלוק הולמס "
התיאור, אבל יישוב שנראה פרטית פחות ממה שציפיתי.
להיפך, על רחוב קטן בשכונה שקטה, זה היה להפליא
אנימציה.
היתה קבוצה של גברים לבושים ברישול מעשנים וצוחקים בפינה,
מספריים מטחנת עם הגלגל שלו, שני שומרים שהיו לפלרטט עם אחות,
ילדה, וכמה לבושים היטב צעירים
שהיו רובצים מעלה ומטה עם סיגרים בפיהם.
"אתה רואה", אמר הולמס, כפי שאנו התהלך אנה ואנה מול הבית, "זה
הנישואין ולא מפשט עניינים. התצלום הופך פיפיות
נשק עכשיו.
רוב הסיכויים שהיא תהיה מתנגד כדי לראות את היותו של מר גודפרי נורטון, כמו
הלקוח שלנו הוא מגיע שלה בעיני הנסיכה שלו.
עכשיו השאלה היא, איפה אנחנו כדי למצוא את התצלום? "
"איפה, באמת?" "אין זה סביר ביותר, כי היא נושאת אותו
על עמה.
הוא גודל הממשלה. גדול מדי בשביל ההסתרה קל על
האישה בשמלה. היא יודעת כי המלך הוא מסוגל
לאחר ארבו לה וחיפשו.
שני ניסיונות מסוג זה כבר נעשה.
אנו יכולים לקחת את זה, אם כן, היא לא לשאת אותו על עמה. "
"אז איפה?"
"הבנקאי שלה או עורך דינה. יש אפשרות כזאת כפול.
אבל אני נוטה לחשוב שלא. נשים הן חשאיות באופן טבעי, והם
רוצה לעשות הפרשת שלהם.
למה היא צריכה למסור אותו למישהו אחר? היא יכולה לסמוך על האפוטרופסות שלה, אבל
היא לא יכלה לומר מה ההשפעה העקיפה או פוליטי עלול להביא
לשאת על איש עסקים.
חוץ מזה, זכור כי היא החליטה להשתמש בו בתוך ימים ספורים.
זה חייב להיות היכן שהיא יכולה להניח את ידיה עליו.
זה חייב להיות בבית שלה. "
"אבל זה כבר פעמיים פרצו אצלי". "וואו!
הם לא ידעו איך להסתכל. "" אבל איך אתה נראה? "
"אני לא ייראה".
"מה אז?" "אני אקבל אותה כדי להראות לי."
"אבל היא תסרב." "היא לא תוכל.
אבל אני שומעת את שקשוק הגלגלים.
היא גררה אותה. כעת לבצע הזמנות שלי על המכתב. "
בעודו מדבר נצנוץ של תופעות אורות המרכבה הגיע בעיקול של
השדרה.
זה היה קצת חכם לנדאו אשר נקשו אל דלת הלשכה בריוני.
כפי עצרה, אחד האנשים התבטלות בפינת זינקו קדימה לפתוח את הדלת
בתקווה להרוויח נחושת, אך נדחק משם על ידי אחר בטלן, שהיה
מיהר עם כוונה דומה.
ריב קשה פרץ, אשר גדל על ידי שני שומרים, שנטלו
עם אחד הצדדים כסאות נוח, ועל ידי מטחנת-המספריים, שהיה חם במידה שווה על
הצד השני.
מכה נפגע, ובאותו רגע הגברת, אשר יצא מן הקרון שלה,
היה מרכז פקעת קטנה של אנשים סמוקים נאבקים, אשר פגע בו בפראות
אחד את השני באגרופים ובמקלות.
הולמס שעטו לתוך הקהל כדי להגן על האישה, אך בדיוק כפי שהוא הגיע אליה הוא נתן
לבכות צנח על הקרקע, עם דם זורמים בחופשיות על פניו.
בשלב נפילתו המשמר לקח את העקבים שלהם בכיוון אחד ואת כסאות נוח ב
זאת, בעוד מספר אנשים לבושים טוב יותר, אשר צפו התכתשות ללא
לוקחים בו חלק, צפוף לעזור הגברת לטפל הפצוע.
איירין אדלר, כפי שאני עדיין קורא לה, מיהר במעלה המדרגות, אך היא עמדה על
בראש עם דמות מעולה שלה נגד התווה את האורות של האולם, במבט לאחור לתוך
הרחוב.
"האם האדון המסכן כואב נורא?" היא שאלה.
"הוא מת", קרא כמה קולות. "לא, לא, יש לו את החיים!" צעק
אחר.
"אבל הוא כבר לא נהיה כאן לפני שתוכל לקחת אותו לבית חולים".
"בחור אמיץ He'sa," אמרה האישה. "הם היו לו בארנק של הגברת,
לראות אם זה לא היה בשבילו.
הם היו חבורה, ואחד מחוספס מדי. אה, הוא נושם עכשיו. "
"הוא לא יכול לשכב ברחוב. מותר לנו להביא אותו, מאן? "
"אין ספק.
הביאו אותו לחדר ההסבה. יש ספה נוחה.
בדרך זו, בבקשה! "
לאט חגיגית שהוא מובל אל לודג' בריוני ערוכים המנהלת
החדר, בעוד אני עדיין נצפו ההליכים ממוצב שלי ליד החלון.
נרות הודלקו, אך התריסים לא היו סגורים, כך שיכולתי לראות הולמס
בעודו שוכב על הספה.
אני לא יודע אם הוא נתפס עם נקיפות מצפון, באותו רגע על פי שהוא
שיחקתי, אבל אני יודע כי מעולם לא הרגשתי יותר מתבייש מקרב לב על עצמי בחיי
מ כשראיתי את היצור היפה
נגד מי הייתי בקשירת קשר, או את החסד ואת הנדיבות שבה היא המתינה על
הפצוע.
ובכל זאת, זה יהיה בגידה השחור אל הולמס לסגת עכשיו מהחלק
אשר לו intrusted לי. ואימצתי את לבי, ולקח את עשן
רקטה מתחת אלסטר שלי.
אחרי הכל, חשבתי, אנחנו לא לפצוע אותה.
אבל אנחנו שמנע ממנה ופצעו אחר.
הולמס התיישב על הספה, וראיתי אותו בתנועה כאדם הוא זקוק
האוויר. המשרתת מיהרה על פני ופתח את
חלון.
באותו רגע ראיתי אותו מרים את ידו על האות זרקתי רקטה שלי
לחדר עם בכי של "אש!"
המילה לא היה במוקדם מהפה מאשר קהל שלם של צופים, לבושים היטב
וחולה - ורבותי, סייסים בהתרת, ומשרתו, המשרתות - הצטרפו צווחת כללית
"אש!"
ענני עשן סמיך מכורבלת דרך החדר לעבר החלון הפתוח.
ראיתי בחטף של דמויות ממהר, וכעבור רגע את קולו של הולמס מ
בתוך והבטיח להם כי זה היה אזעקת שווא.
מחליק דרך הקהל צועק עשיתי את דרכי אל פינת הרחוב, ב
עשר דקות היה שמח למצוא זרוע של החבר שלי שלי, להתרחק
את הסצינה של סערה.
הוא הלך במהירות בדממה במשך כמה דקות עד שאנחנו דחה אחת
הרחובות השקטים אשר להוביל לכיוון כביש Edgeware.
"עשית את זה יפה מאוד, דוקטור," הוא העיר.
"שום דבר לא יכול היה להיות טוב יותר. זה בסדר. "
"יש לך את התמונה?"
"אני יודע איפה זה." "ואיך גילית?"
"היא הראתה לי, כמו שאמרתי לך היא." "אני עדיין בחושך."
"אני לא רוצה לעשות תעלומה", אמר, צוחק.
"העניין היה פשוט מושלם. אתה, כמובן, ראה כי כולם
הרחוב היה שותף.
הם היו עסוקים כל הערב. "" שיערתי עד כמה. "
"לאחר מכן, כאשר בשורה פרצה, היה לי קצת צבע אדום לח בכף שלי
ביד.
מיהרתי קדימה, נפל, מחאו לי את היד אל הפנים שלי, והפך מעורר רחמים
מחזה. זה טריק ישן. "
"זה גם אני יכול להבין".
"אז הם נשאו אותי פנימה היא היתה חייבת להיות לי להיכנס
מה עוד יכלה לעשות? וגם אל חדר המגורים שלה, שהיה
מאוד בחדר שבו חשדתי.
הוא שכב בין זה לבין חדר השינה שלה, הייתי נחוש בדעתי לראות אילו.
הם השכיבו אותי על ספה, סימנתי באוויר, הם נאלצו לפתוח את
החלון, היתה לכם הזדמנות. "
"איך זה לעזור לך?" "זה היה החשוב כל כך.
כאשר אשה חושבת שהבית שלה עולה באש, האינסטינקט שלה בבת אחת למהר
את הדבר שהיא הכי ערכי.
זהו דחף מהמם לגמרי, ואין לי יותר לקחת יתרון של פעם
זה.
במקרה של השערורייה החלפה דרלינגטון זה היה השימוש לי, וגם
העסקים טירת Arnsworth. אישה נשואה תופס את התינוק שלה;
אחד רווק מושיט את קופסת התכשיטים שלה.
כעת היה ברור לי כי הגברת שלנו של היום ל לא היה דבר בבית יקר יותר
לה ממה שאנחנו במסע של. היא הייתה ממהרת כדי לאבטח אותו.
אזעקת האש נעשתה בצורה מעוררת הערצה.
העשן והצעקות היו מספיק ללחוץ עצבים של ברזל.
היא הגיבה יפה.
התצלום הוא בגומחה מאחורי פאנל מחליק מעל את הזכות פעמון
למשוך. היא הייתה שם ברגע, ואני קלטתי
הצצה אותה כפי שהיא חצי ומשך אותו החוצה.
כאשר צעקתי שזה היה אזעקת שווא, היא החליפה אותה, העיף מבט הרקטה,
בריצה מהחדר, ואני לא ראיתי אותה מאז.
קמתי, ו, תירוצים שלי, ברח מהבית.
התלבטתי אם לנסות להשיג את התמונה בבת אחת, אך העגלון
בא, וכפי שהוא מתבונן בי בקושי נראה בטוח יותר לחכות.
קצת מעל precipitance עלול להרוס הכל ".
"ועכשיו?" שאלתי.
"השאיפה שלנו היא סיימה למעשה. אכנה עם המלך מחר, ו
איתך, אם אתה רוצה לבוא איתנו.
אנו יוצגו לסלון כדי לחכות הגברת, אך סביר להניח כי
כשהיא מגיעה היא עשויה למצוא לא אותנו ולא את התמונה.
זה יכול להיות סיפוק הוד שלו כדי להחזיר אותה במו ידיו. "
"וכאשר אתה קורא?" "בשעה שמונה בבוקר.
היא לא תהיה מעלה, כך יהיה לנו שדה ברורה.
חוץ מזה, אנחנו חייבים להיות הפקודה, לנישואין זה עשוי מתכוון לשנות להשלים בה
חיים והרגלים.
אני חייב חוט למלך ללא דיחוי. "הגענו בייקר סטריט הפסיקו
ליד הדלת. הוא חיפש בכיסיו של המפתח
כאשר עובר מישהו אמר:
"לילה טוב, מר שרלוק הולמס." היו כמה אנשים על המדרכה
באותו זמן, אבל ברכה הופיע לבוא נער רזה ב אלסטר שהיה
מיהר ידי.
"שמעתי את הקול הזה לפני," אמר הולמס, בוהה במורד הרחוב האפלולי.
"עכשיו, אני תוהה מי לכל הרוחות זה יכול להיות."
ג. ישנתי ברחוב בייקר באותו לילה, ואנחנו
עסקו על טוסט שלנו קפה בבוקר כאשר מלך בוהמיה מיהרו
אל תוך החדר.
"אתה חייב באמת חייב את זה!" הוא צעק, תופס שרלוק הולמס בכתף או
ומסתכל בשקיקה אל פניו. "עדיין לא".
"אבל יש לך תקווה?"
"אני מקווה." "אז, בוא.
אני כל סבלנות להיות נעלם. "" אנחנו חייבים מונית. "
"לא, המרכבה שלי מחכה."
"אז זה יהיה לפשט עניינים." ירדנו והתחלנו את עוד פעם אחת עבור
בריוני Lodge. "איירין אדלר נשוי," העיר הולמס.
"נשואה!
מתי? "" אתמול ".
"אבל למי?" "כדי עורך דין אנגלי בשם נורטון".
"אבל היא לא יכלה לאהוב אותו."
"אני מקווה שהיא עושה." "ולמה בתקווה?"
"כי זה יחסוך הוד מעלתך כל חשש של מטרד עתידי.
אם האישה אוהבת את בעלה, היא לא אהבה הוד מעלתך.
אם היא לא אוהבת הוד מעלתך, אין שום סיבה מדוע היא צריכה להפריע
הוד מעלתך של התוכנית ".
"זה נכון. ובכל זאת - טוב!
הלוואי שהיא היתה התחנה שלי! איזו מלכה היא היתה יכולה להיות! "
הוא שקע בשתיקה עגמומית, שלא נשבר עד נעצרה סרפנטיין
אווניו. הדלת של בריוני לודג' היה פתוח
אישה מבוגרת עמדו על המדרגות.
היא ראתה אותנו בעין ציני כשיצאנו מן המרכבה.
"מר שרלוק הולמס, אני מאמין? "אמרה.
"אני מר הולמס," ענה לווייתי, מביט בה במבט שואל ו
מבט מבוהל למדי. "אכן!
המאהבת שלי אמר לי שיש לך סיכוי שיקראו.
הבוקר היא יצאה עם בעלה על ידי הרכבת של 5:15 צ'רינג קרוס עבור
יבשת ".
"מה!" שרלוק הולמס מעד לאחור, לבן עם
למגינת ולהפתיע. "אתה מתכוון שהיא הותירה אנגליה?"
"לעולם לא לחזור".
"וגם את העיתונים?" שאל המלך בקול צרוד. "הכל אבוד".
"נחיה ונראה".
הוא דחף בעבר העבד ומיהר אל חדר האורחים, ואחריו המלך
את עצמי.
הריהוט היה פזורים לכל עבר, עם מדפים פורקו פתוח
מגירות, כאילו הגברת בזז אותם בחיפזון לפני הטיסה שלה.
הולמס מיהרו למשוך הפעמון, קרע חזרה תריס הזזה קטן,, צולל שלו
יד, שלף תצלום ומכתב.
התצלום היה של איירין אדלר עצמה שמלת ערב, המכתב היה
superscribed על "שרלוק הולמס, Esq. להישאר עד קראו ".
חבר שלי קרע את המעטפה שלושתנו לקרוא אותו יחד.
התאריך היה בחצות הלילה הקודם ורץ בדרך זו:
"MR יקירתי. שרלוק הולמס - אתה באמת עשה את זה טוב מאוד.
אתה לקח אותי לחלוטין. עד אחרי אזעקת האש, לא היה
חשד.
אבל אז, כאשר גיליתי איך בגדתי בעצמי, התחלתי לחשוב.
אני הוזהרו נגדך חודשים. נאמר לי שאם המלך מועסקים
סוכן זה בהחלט יהיה לך.
וגם את הכתובת שלך ניתנה לי. ובכל זאת, עם כל זה, גרמת לי לגלות מה
מה שרצית לדעת.
גם אחרי שהפכתי חשוד, היה לי קשה לחשוב על הרע של יקר שכזה, מהסוג הישן
איש דת. אבל, אתה יודע, אני הוכשרו כמו
שחקנית עצמי.
תחפושת זכר שום דבר חדש לי. לעיתים קרובות אני לנצל את החופש אשר
זה נותן.
שלחתי ג'ון, הרכב, כדי לראות אותך, רץ במעלה המדרגות, נכנס שלי הליכה בגדים,
כפי שאני מכנה אותם, וירד בדיוק כפי שאתה עזבו.
"ובכן, אני אחריך את הדלת שלך, ועשה כל כך בטוח שאני באמת מושא
עניין המהולל מר שרלוק הולמס.
אז אני, אלא בחוסר זהירות, איחל לך לילה טוב, והתחיל לבית המקדש כדי
לראות את בעלי.
"שנינו מחשבה המשאב הכי טוב היה הטיסה, כאשר נרדף על ידי אדיר כל כך
אנטגוניסט: כך תמצאו הקן הריק כאשר אתם קוראים מחר.
כמו לצלם, הלקוח שלך לברכה.
אני אוהב ואני אוהב אדם טוב יותר ממה שהוא.
המלך יכול לעשות מה שהוא יהיה ללא מעצור אחד מהם יש לו באכזריות
עוול.
אני שומר את זה רק כדי להגן על עצמי, לשמור על נשק אשר תמיד מאובטח
ממני כל הצעדים שהוא עשוי לקחת בעתיד.
אני משאיר תצלום שבו הוא יכול לטפל להחזיק, ואני נשאר, יקירי מר שרלוק
הולמס, "מאוד עבדכם הנאמן," איירין נורטון, לבית
אדלר ".
"איזו אשה - הו, איזו אשה" קרא מלך בוהמיה, כאשר היה לנו את כל שלושת לקרוא
איגרת זו. "האם אני לא אגיד לך איך מהירה והחלטית
היא היתה?
האם היא לא עשתה המלכה ראוי להערצה? האם לא חבל שהיא לא על שלי
רמה? "
"ממה שאני ראיתי של הגברת נראה שהיא אכן להיות שונה מאוד
ברמה הוד מעלתך, "אמר הולמס בקרירות.
"אני מצטער שאני לא הצליחו להביא את העסק של הוד מלכותו שלך יותר
סיומו המוצלח. "" להיפך, אדוני היקר, "קרא
המלך: "שום דבר לא יכול להיות מוצלח יותר.
אני יודע מילה שלה כשהיתה. התצלום הוא עכשיו בטוח כמו אם זה היה
באש. "" אני שמח לשמוע את הוד מעלתך אומר. "
"אני מאוד אסיר תודה לך.
אמור נא לי במה אוכל לגמול לך. טבעת זו - "הוא החליק נחש ברקת
טבעת מאצבעו והושיטה אותה על כף ידו.
"הוד מלכותו יש משהו שאני צריך ערך עוד יותר גבוהה," אמר הולמס.
"יש לך, אלא שם את זה." "זה לצלם!"
המלך הביט בו בתדהמה.
"התמונה של אירנה," הוא קרא. "בוודאי, אם אתה רוצה אותו."
"אני מודה הוד מעלתך. אז אין עוד מה לעשות ב
עניין.
יש לי הכבוד לאחל לך בוקר טוב מאוד ".
הוא קד קידה, ובפנותו בלי התבוננות יד אשר המלך היה
הושיט לו, יצא בחברה שלי בלשכתו.
וכך שערורייה גדולה איים להשפיע על ממלכת בוהמיה, וכיצד
התוכניות הטובות ביותר של מר שרלוק הולמס הוכו על ידי שנינות של אישה.
הוא נהג לעשות שמח על פקחות של נשים, אבל לא שמעתי אותו עושה את זה של
מאוחר.
וכשהוא מדבר על איירין אדלר, או כאשר הוא מתייחס לצלם אותה, היא תמיד
תחת הכותרת המכובדת של האישה.
>
הרפתקאותיו של שרלוק הולמס מאת סר ארתור קונן דויל
ההרפתקה השנייה. הליגה אדמוני
היה לי קרא ידידי, מר שרלוק הולמס, יום אחד, בסתיו של השנה שעברה
ומצאה אותו שקוע בשיחה עם ג'נטלמן שמן מאוד,, סמוק קשישים
עם שיער אדום לוהט.
עם התנצלות על ההפרעה שלי, אני עומד לסגת כאשר הולמס משך אותי
במפתיע לחדר וסגר את הדלת מאחורי.
"אתה לא יכול היה לבוא בזמן טוב יותר, ווטסון יקירי", אמר
בלבביות. "פחדתי שאתה עסוק."
"אז אני.
מאוד. "" אז אני יכול לחכות בחדר הסמוך ".
"בכלל לא.
זה ג'נטלמן, מר וילסון, כבר שותף שלי עוזר ברבות ביותר שלי
מקרים מוצלח, ואין לי ספק שהוא יהיה שימוש עליונה אותי שלך
גם. "
המחצית ג'נטלמן חסון קם מכיסאו ונתן בוב של ברכה, עם
מבט מהיר לחקירה מעט שומן כיתרו את עיניו הקטנות.
"נסה את הספה," אמר הולמס, ושקע שוב בכורסתו ומכניסים שלו
האצבעות יחד, כהרגלו, כאשר במצב רוח שיפוטית.
"אני יודע, ווטסון יקירי, כי אתה חולק את האהבה שלי כל כך מוזר ומחוץ
כנסים משעמם השגרה של חיי היומיום.
אתה הראו להתענג שלך על ידי זה ההתלהבות אשר הניע אותך
כרוניקה, וכן, אם תסלחו שאני אומר את זה, קצת לייפות כל כך הרבה
שלי לבד הרפתקאות קטן ".
"במקרים שלך יש אכן האינטרס הגדול ביותר בשבילי," ציינתי.
"אתה זוכר את זה ציינתי לפני כמה ימים, ממש לפני שנכנסנו
הבעיה פשוטה מאוד שהוצגו על ידי מיס מרי סאתרלנד, כי תופעות מוזרות
שילובים יוצאי דופן אנו חייבים ללכת
החיים עצמם, וזה תמיד הרבה יותר תעוזה מאשר כל מאמץ של הדמיון. "
"הצעה אשר לקחתי את חירותו של ספק."
"עשית, דוקטור, אבל לא פחות את חייבת לבוא אלינו כדי להציג שלי, אחרת אני
ישמור על גדישה העובדות האלה על הסיבה שלך עד שאתה מתפרק תחת אותם
ומאשר לי להיות צודק.
ובכן, מר וילסון וז'בז כאן כבר מספיק טוב כדי קוראים לי הבוקר, כדי
להתחיל נרטיב אשר מבטיח להיות אחד יחיד ביותר אשר הקשבתי
עד כמה זמן.
שמעתם אותי ההערה כי הדברים המוזרים וייחודי ביותר הם לעתים קרובות מאוד
לא מחובר עם גדול אבל עם פשעים קטנים יותר, ולעיתים, אכן,
איפה יש מקום לפקפק אם כל פשע חיובית כבר מחויבים.
ככל ששמעתי אי אפשר לי להגיד אם המקרה הנוכחי
מופע של פשע או לא, אבל את מהלך האירועים הוא בהחלט בין ביחיד ביותר
כי יש לי אי פעם הקשיב.
אולי, מר וילסון, היית חסד גדול ולחדש שלך
הנרטיב.
אני שואל אותך לא רק בגלל ידידי ד"ר ווטסון לא שמע את החלק פתיחת אבל
גם בגלל האופי המיוחד של הסיפור גורם לי חרדה יש כל
פרט אפשרי מהשפתיים שלך.
ככלל, כאשר שמעתי אינדיקציה קלה של מהלך האירועים, אני
מסוגל להדריך את עצמי על ידי אלפי מקרים דומים אחרים אשר עלה שלי
זיכרון.
במקרה הנוכחי אני נאלץ להודות כי העובדות הן, לפי מיטב שלי
אמונה, ייחודי ".
לקוח שמנמן ניפח את חזהו עם הופעתו של גאווה כמה מעט
משך עיתון מלוכלך ומקומט מהכיס הפנימי של המעיל.
כשהוא השפיל את העמודה פרסומת, עם ראשו קדימה ו
את הנייר שכובים על ברכו, לקחתי מבט טוב על האיש
השתדלו, אחרי האופנה של שלי
לוויה, לקרוא את התוויות אשר עשוי להיות מוצג על ידי לבושו או
המראה. אני לא רווח מאוד, עם זאת, על ידי שלי
בדיקה.
המבקר שלנו נשאו כל סימן של להיות סוחר ממוצע הבריטי שבשגרה,
שמנים, מנופח, איטי.
הוא לבש שק אפור ולא רועים לבדוק מכנסיים, שמלה שחורה לא מעל נקי
המעיל, פתח בחזית, ואת החזייה משעמם עם שרשרת כבדה מתכתי אלברט,
ו ריבוע פירסינג קצת מתכת משתלשלות מטה בתור קישוט.
בלוי העליונה כובע מעיל חום דהוי עם צווארון קטיפה מקומט מונח על
כיסא לידו.
בסך הכל, נראה כמו שהייתי, לא היה שום דבר יוצא דופן על האיש לחסוך שלו
ראש אדום לוהט, ואת הביטוי של דכדוך שביעות רצון קיצונית על שלו
תכונות.
עין מהירה של שרלוק הולמס לקח הכיבוש שלי, והוא הניד בראשו עם
חיוך כמו הבחין מבטים לחקירה שלי.
"מעבר העובדות ברור כי יש לו מתישהו לעשות עבודת כפיים, כי הוא לוקח
טבק, כי הוא בונה חופשי, כי הוא כבר בסין, וכי הוא עשה
כמות ניכרת של כתיבה בזמן האחרון, אני יכול להסיק שום דבר אחר. "
מר וז'בז וילסון התחיל בכיסאו, באצבעו על הנייר, אבל שלו
העיניים על לווייתי.
"איך, בשם מזל, טוב, ידעת את כל זה, מר הולמס?" הוא שאל.
"איך ידעת, למשל, עשיתי עבודת כפיים.
זה נכון כמו גוספל, עבור התחלתי כנגר הספינה. "
"הידיים שלך, אדוני היקר. יד ימין שלך היא די גודל גדול יותר
שמאל.
עבדת עם זה, השרירים מפותחים יותר. "
"ובכן, טבק, אם כן, ואת הבונים החופשיים?"
"אני לא רוצה להעליב את האינטליגנציה שלך ולומר לך איך אני קורא את זה, במיוחד,
אלא נגד כללים נוקשים של ההזמנה שלך, אתה משתמש קשת-and-מצפן
breastpin ".
"אה, כמובן, שכחתי. אבל הכתיבה? "
"מה עוד יכול להיות מסומן על ידי השרוול כי זכות כל כך מבריק מאוד במשך חמישה סנטימטרים, ואת
שמאל אחד עם התיקון חלקה ליד המרפק שבו שאר אותו על השולחן? "
"טוב, אבל סין?"
"הדג כי יש לך קעקוע ממש מעל פרק כף היד הימנית שלך יכולה
רק נעשו בסין.
עשיתי מחקר קטן של סימני הקעקוע תרמו גם לספרות
של הנושא.
זה טריק של מכתים המאזניים "הדגים של ורוד עדין מוזר למדי
סין.
כאשר, בנוסף, אני רואה המטבע הסיני תלויה שרשרת שעון שלך, את העניין
הופך להיות אפילו יותר פשוט. "צחק מר וז'בז וילסון בכבדות.
"ובכן, אני לעולם לא!" אמר.
"בהתחלה חשבתי שיש לך משהו חכם לעשות, אבל אני רואה שיש
שום דבר, אחרי הכל. "" אני מתחיל לחשוב, ווטסון, "אמר הולמס,
"כי אני עושה טעות בהסבר.
"Omne ignotum הפרו Magnifico," אתה יודע, ואת המוניטין הקטנה והמסכנה שלי, כמו זה,
יסבלו הטביעה אם אני כל כך כנה. אתה לא יכול למצוא את הפרסומת, מר
וילסון? "
"כן, יש לי את זה עכשיו", הוא ענה עם אצבע העבות האדומות שלו נטועים באמצע
העמודה. "הנה זה.
זה מה התחיל את כל זה.
אתה פשוט לקרוא את זה בעצמך, אדוני. "לקחתי את הנייר ממנו לקרוא
כדלקמן:
"לליגה אדמוני: על חשבון של עיזבון המנוח Ezekiah הופקינס, של
לבנון, פנסילבניה, ארצות הברית, יש עכשיו פתוח אחר משרה פנויה אשר מזכה
החברות בליגה שכר של 4 פאונד לשבוע עבור שירותי נומינלי בלבד.
כל אדומת שיער גברים בריאה בגוף ובנפש ואת מעל גיל 21
שנים, זכאים.
החל באדם ביום שני, בשעה 11:00, כדי דאנקן רוס, במשרדי
הליגה, בית המשפט 7 של האפיפיור, רחוב פליט. "" על מה לעזאזל זה אומר? "
אני ejaculated אחרי שקראתי פעמיים על ההודעה יוצאת דופן.
הולמס צחקק התפתל בכיסאו, כהרגלו כשהוא במצב רוח מרומם.
"זה קצת מחוץ למסלול, לא?" אמר.
"ועכשיו, מר וילסון, לכי על שריטה ולספר לנו על עצמך, שלך
משקי הבית ועל ההשפעה אשר הפרסומת הזאת היה על ההון שלך.
אתה תהיה הראשון לעשות דוקטור, לב, של העיתון ואת התאריך. "
"זה בוקר של כרוניקל 27 אפריל 1890.
רק לפני חודשיים. "
"טוב מאוד. ובכן, מר וילסון? "
"ובכן, זה בדיוק כמו שאני כבר אומר לך, מר שרלוק הולמס", אמר וז'בז
וילסון, מנגב את מצחו, "יש לי עסק עבוט קטן ב Coburg
בכיכר, ליד העיר.
זה לא עניין גדול מאוד, שנים מאוחר זה לא עשה יותר מאשר רק לתת
אותי חי.
נהגתי להיות מסוגלים לשמור על שני עוזרים, אבל עכשיו אני רק לשמור על אחד, ואני הייתי
העבודה לשלם לו אלא כי הוא מוכן לבוא תמורת שכר לחצי כמו ללמוד את
עסקים. "
"מה הוא שמו של נוער זה כמחייבת?" שאל שרלוק הולמס.
"שמו וינסנט Spaulding, והוא לא כל כך צעירים, או.
קשה לומר לגילו.
לא הייתי רוצה עוזר חכם, מר הולמס, ואני יודע טוב מאוד שהוא יכול
טוב יותר את עצמו ולהרוויח פעמיים מה אני מסוגל לתת לו.
אבל, אחרי הכל, אם שוכנע, למה אני צריך לשים לו רעיונות לראש? "
"למה, באמת?
נראה שאתה בר מזל ביותר שיש employe שבא תחת השוק מלא
מחיר. זה לא חוויה נפוצה בקרב
מעסיקים בגיל זה.
אני לא יודע כי העוזר שלך לא מדהים כמו הפרסומת שלך. "
"אה, יש לו חסרונות שלו, מדי," אמר מר וילסון.
"מעולם לא היה כזה בחור לצילום.
מצלם לו עם מצלמה כאשר הוא צריך לשפר את דעתו, ואז צלילה
למטה למרתף כמו שפן לתוך החור שלה לפתח את התמונות שלו.
זה החיסרון העיקרי שלו, אלא על העובד he'sa כל טוב.
אין סגן בו "." הוא עדיין איתך, אני מניח? "
"כן, אדוני.
הוא ילדה בת ארבע עשרה, שעושה קצת בישול פשוט שומר על המקום
נקי - זה כל מה שיש לי בבית, כי אני אלמן, ומעולם לא היו כל המשפחה.
אנחנו חיים בשקט, אדוני, את שלושתנו, ויש לנו לשמור על גג מעל ראשינו ולשלם
החובות שלנו, אם אנחנו עושים דבר נוסף. "הדבר הראשון שיש לשים אותנו היתה
הפרסומת.
Spaulding, ירד למשרד רק היום שמונה שבועות, עם זה מאוד
נייר ביד, והוא אומר: "אני מבקש יהוה, מר וילסון, כי אני
היה איש אדמוני. "
"למה זה?" אני שואל.
"למה", אומר הוא, "הנה עוד מקום פנוי על הליגה של האדומים בראשות גברים.
זה שווה די הון קטן כל אדם מקבל את זה, ואני מבין את זה
ישנם חדרים פנויים יותר יש גברים, כך הנאמנים נמצאים שלהם
"השכל סוף מה לעשות עם הכסף.
אם השיער שלי היה רק שינוי צבע, here'sa עריסה קטנה ונחמדה הכל מוכן עבורי צעד
אל. "'למה, מה זה, אם כך?"
שאלתי.
אתה מבין, מר הולמס, אני אדם מאוד יושבות בבית, כמו העסק שלי בא אלי
במקום שאצטרך לעבור את זה, הייתי לעתים קרובות שבועות רצופים בלי לשים את הרגל שלי
על מחצלת הדלת.
בדרך זו לא ידעתי הרבה על מה קורה בחוץ, אני תמיד שמח
קצת חדשות.
"האם מעולם לא שמעתי על הליגה של האדומים בראשות גברים?" הוא שאל בעיניים
פתוח. "לעולם לא."
"למה, אני תוהה על זה, כי אתם זכאים עצמך אחד
משרות פנויות. "" ומה הם שווים? "
שאלתי.
"אה, רק כמה מאות שנה, אבל את העבודה היא קלה, וזה לא צריך
להפריע מאוד עם עיסוקיו האחרים של האדם. "
"ובכן, אתה יכול בקלות לחשוב שגרם לי ומטה אוזן, לעסק יש
לא היה יותר מדי טוב במשך כמה שנים, וכן עוד כמה מאות היה
שימושי מאוד.
"ספרי לי הכל על זה," אמר א
"" טוב, "אמר, והראה לי את הפרסומת," אתה יכול לראות בעצמך
כי בליגה יש משרה פנויה, ויש את הכתובת שבה אתה צריך לבקש
הפרטים.
ככל שאני יכול להבחין, הליגה נוסדה על ידי מיליונר אמריקני, Ezekiah
הופקינס, שהיה מוזר מאוד בדרכים שלו.
הוא עצמו היה ג'ינג'י, והיה לו אהדה רבה לכל אדומת שיער גברים, כך
כשהוא מת נמצא כי הוא עזב הון עצום שלו בידי
הנאמנים, עם הוראות להחיל את
לעניין מתן של דרגשי קל לגברים ששערה של צבע.
מכל אני שומע את זה לשלם מרהיב מעט מאוד לעשות. "
"אבל," אמר לי, "לא יהיה מיליוני אדומת גברים יחול."
"לא כל כך הרבה כמו שנדמה לך," הוא ענה.
"אתה רואה את זה מוגבל מאוד לונדון, וכן גברים מבוגרים.
אמריקאי זה התחיל מלונדון כשהיה צעיר, והוא רצה לעשות את הישן
העיר סיבוב טוב.
ואז, שוב, שמעתי אין להשתמש ביישום שלך אם השיער שלך הוא אדום בהיר או כהה
אדום, או כל דבר אבל ממש בהיר, אדום לוהט, לוהט.
עכשיו, אם אכפת ליישם, מר וילסון, היית פשוט ללכת, אבל אולי זה היה
לא ישתלם לך לשים את עצמך את הדרך למען אחדות
£ 100. "
"עכשיו, עובדה היא, רבותי, כפי שאתם יכולים לראות בעצמכם, כי השיער שלי הוא של
גוון מלא ועשיר מאוד, כך נראה לי שאם היה להיות כל
תחרות בעניין עמדתי כמו הזדמנות טובה כמו כל גבר שפגשתי אי פעם.
וינסנט Spaulding נדמה יודע כל כך הרבה על זה כי חשבתי שהוא יכול להוכיח
שימושי, אז אני פשוט הורה לו להשלים את התריסים במשך היום לבוא מיד
איתי.
הוא היה מוכן מאוד לצאת לחופשה, אז סגר את העסק והחל לדרך
הכתובת שניתנה לנו בפרסומת.
"אני לא מקווה לראות מחזה כזה כמו זה שוב, מר הולמס.
מצפון, מדרום, ממזרח וממערב כל אדם שהיה לו גוון של אדום בשיער שלו
את דרכו לתוך העיר כדי לענות על הפרסומת.
רחוב פליט נחנק עם ג'ינג'י, ובית המשפט של האפיפיור נראה כמו
קוסטר של תפוז מריצה.
אני לא חושב שיש כל כך הרבה בכל הארץ כפי שהובאו
יחד פרסומת אחת.
כל גוון של צבע הם - קש, לימון, תפוז, לבנים, סטר אירי, כבד,
חימר, אבל, כפי Spaulding אמר, לא היו רבים אשר היו חיים אמיתיים להבה
גוון צבעוני.
כשראיתי כמה חיכו, הייתי נותן את זה מתוך ייאוש, אבל Spaulding
לא היה מוכן לשמוע על זה.
איך הוא עשה את זה לא יכולתי לדמיין, אבל הוא דחף ומשך ונגח עד שיקבל
אותי דרך ההמון, ממש עד מדרגות שהוביל המשרד.
היה זרם כפול על המדרגות, כמה עולה תקווה, וכמה חוזרת
מדוכא, אבל אנחנו תקועים כמו גם יכולנו ועד מהרה מצאו את עצמנו
במשרד. "
"הניסיון שלך כבר אחד משעשע ביותר," ציין הולמס שלו
לקוח עצר רענון זכרונו עם קמצוץ ענק של טבק.
"תתפלל להמשיך הצהרה מעניינת מאוד שלך."
"לא היה שום דבר במשרד אבל כמה כיסאות עץ, שולחן העסקה,
שמאחוריו ישב איש קטן עם ראש זה היה אף יותר משלי.
הוא אמר כמה מילים על כל מועמד שהוא ניגש, ואז הוא תמיד הצליח למצוא
כמה פגם אשר היה להם לפסול אותם.
קבלת משרה פנויה לא נראה כזה עניין קל מאוד, אחרי הכל.
עם זאת, כאשר הגיע תורנו האיש הקטן היה הרבה יותר נוח לי מאשר כל
האחרים, והוא סגר את הדלת כשנכנסנו, כך שאולי הוא פרטי
מילה איתנו.
"זהו מר וז'בז וילסון," אמר העוזר שלי, "והוא מוכן למלא
פנוי בליגה '"." והוא מתאים להפליא על זה, "
אחר ענה.
"יש לו כל דרישה. אני לא זוכר מתי ראיתי דבר
עדין כל כך. "
הוא צעד לאחור, הטה את ראשו בצד אחד, ובהיתי השיער שלי עד שהרגשתי
מבויש למדי.
ואז פתאום הוא צלל קדימה, סחט את היד שלי, והוא בירך אותי בחום על שלי
הצלחה. "זה יהיה עוול להסס," אמר
הוא.
"אתה, לעומת זאת, אני בטוח, סלח לי על לקיחת אמצעי זהירות ברורים."
עם זאת הוא תפס את השיער שלי בשתי ידיו, ומשכה עד צעקתי עם
כאבים.
"אין מים בעיניים שלך," אמר כשהוא שיחרר אותי.
"אני רואה הכל כמו שצריך.
אבל אנחנו צריכים להיות זהירים, כי יש לנו פעמיים שולל על ידי פאות פעם
צבע. אני יכול לספר לך סיפורים על שעווה של סנדלר
אשר היה גועל אותך עם הטבע האנושי. "
הוא ניגש אל החלון וצעקה דרכו בחלק העליון של קולו כי
משרה פנויה היה מלא.
אנקה של אכזבה באה מלמטה, עממית כל צעדו משם
כיוונים שונים עד שלא היה ראש אדום להיראות למעט שלי כי
של המנהל.
"השם שלי," אמר, "הוא מר רוס דאנקן, ואני עצמי אחד הגמלאים על
קרן משמאל ידי המיטיב אצילי שלנו. האם אתה גבר נשוי, מר וילסון?
יש לך משפחה? "
"עניתי כי לא היה לי. "פניו נפלו מיד.
"אוי לי!" אמר בכובד ראש, "כי הוא רציני מאוד!
אני מצטער לשמוע אותך אומר את זה.
הקרן היתה, כמובן, להפצת ולהפיץ של אדום הראש כמו
גם עבור תחזוקה שלהם. זה מצער מאוד כי אתה
צריך להיות רווק. "
"הפנים שלי התארכה בשעה זו, מר הולמס, כי חשבתי שאני לא צריך
אחרי כל משרה פנויה, אבל אחרי חשיבה על זה במשך כמה דקות הוא אמר כי
יהיה בסדר.
"במקרה אחר," אמר, "התנגדות עלולה להיות קטלנית, אך עלינו
לפנים משורת לטובת אדם עם ראש כזה של שיער כמו שלך.
כאשר תהיו מסוגלים להיכנס על חובות החדש שלך? "
"ובכן, זה קצת מביך, כי יש לי עסק כבר," אמר א
"הו, לא חשוב על זה, מר וילסון!" אמר וינסנט Spaulding.
"אני צריך להיות מסוגל לדאוג זה בשבילך."
"מה יהיה שעות?"
שאלתי. "עשר דקות לשתיים."
"עכשיו עסק של המשכונאי נעשית בעיקר בערב, מר הולמס, במיוחד
יום חמישי בערב יום שישי, וזה רק לפני יום לשלם, כך שזה יתאים לי מאוד
גם כדי להרוויח קצת בבוקר.
חוץ מזה, ידעתי העוזר שלי היה אדם טוב, וכי הוא ידאג דבר
זה הופיע. "זה היה מתאים לי מאוד," אמר א
"וגם לשלם?"
"'הוא 4 ק"ג בשבוע." "וגם את העבודה?"
"האם נומינלי בלבד." "איך אתה קורא נומינלי בלבד?"
"ובכן, אתה צריך להיות במשרד, או לפחות בבניין, כל הזמן.
אם אתה עוזב, לוותר על העמדה כולה שלך לנצח.
יהיה מאוד ברור על נקודה.
אתה לא לציית לתנאים אם אתה זז מהמשרד בזמן הזה. "
"זה רק ארבע שעות ביום, ואני לא צריך לחשוב על לעזוב," אמר א
"תירוץ לא יהיה לשווא," אמר מר רוס דאנקן: "לא מחלה ולא עסק ולא
כל דבר אחר. שם אתה חייב להישאר, או אתה מאבד שלך
בילט '.
"וגם את העבודה? '"' האם להעתיק את "אנציקלופדיה
בריטניקה. "יש את הכרך הראשון של אותה כי
העיתונות.
אתה חייב למצוא הדיו שלכם, עטים, נייר סופג, אבל אנו מספקים את הטבלה
ואת הכיסא. האם תהיה מוכן מחר? "
"בהחלט," עניתי.
"" אם כך, שלום, מר וז'בז וילסון, הרשה לי לברך אותך פעם נוספת על
תפקיד חשוב אשר היית בר מזל מספיק כדי לזכות. "
הוא קד לי מהחדר ואני הלכתי הביתה עם העוזר שלי, כמעט לא יודע מה
לומר או לעשות, הייתי כל כך שמח על מזלו הטוב שלי.
"ובכן, חשבתי על הנושא כל היום, ועד הערב הייתי במצב רוח נמוך שוב;
עבור שיכנעתי את עצמי לגמרי כי הפרשה חייבת להיות מתיחה גדולה או
הונאות, למרות מה האובייקט שלה עשוי להיות לא יכולתי לדמיין.
זה נראה לגמרי האמונה בעבר שמישהו יכול לעשות כזה יהיה, או שהם
ישלם סכום כזה עבור עושה דבר כל כך פשוט כמו להעתיק את "אנציקלופדיה
בריטניקה ".
וינסנט Spaulding עשה מה שהוא יכול כדי לעודד אותי, אבל לפני השינה היה לי מנומק
עצמי של כל העניין.
עם זאת, הבוקר החלטתי להסתכל על זה בכל מקרה, אז קניתי
אגורה בקבוק הדיו, עם עט נוצה, שבעה גיליונות של נייר נייר גדול, אני
התחיל את המשפט של האפיפיור.
"ובכן, להפתעתי ולשמחתי, הכל היה נכון ככל האפשר.
השולחן היה ערוך ומוכן לצאת בשבילי, מר רוס דאנקן היה שם כדי לראות, כי יש לי
למדי לעבוד.
הוא התחיל אותי על המכתב, ואז הוא עזב אותי, אבל הוא היה טיפה מן
מדי פעם כדי לראות שהכל בסדר איתי.
בשעה 02:00 הוא הציע לי טוב היום, החמיא לי על הסכום שיש לי
בכתב, ונעלתי את הדלת של המשרד אחרי.
"זה נמשך יום אחרי יום, מר הולמס, ובשבת מנהל נכנס
הקרשים הורדתי ארבעה מטבעות זהב עבור שבוע עבודה שלי.
היה זה בשבוע הבא זהה, באותו שבוע אחרי.
כל בוקר הייתי שם בשעה עשר, וכל אחר הצהריים יצאתי בשתיים.
על ידי מעלות מר רוס דאנקן לקח מגיע רק פעם אחת של בוקר, ולאחר מכן, לאחר
פעם, הוא לא בא בכלל.
זאת, כמובן, מעולם לא העזתי לצאת מהחדר לרגע, כי אני לא הייתי בטוח
כאשר הוא יכול לבוא, בילט היה כזה טוב, והוא התאים לי כל כך טוב, כי אני
לא יסתכן באובדן אותו.
"שמונה שבועות נפטר ככה, ואני כתב על Abbots ו קשתות ו
שריון ו אדריכלות אטיקה, וקיווה בשקידה שאני יכול לקבל על
B של לפני זמן רב.
זה עלה לי משהו נייר גדול, והיה לי די מלא כמעט מדף עם שלי
כתביו. ואז פתאום כל העסק בא
אל קיצו ".
"לשם?" "כן, אדוני.
ולא יאוחר הבוקר.
הלכתי לעבודה שלי כרגיל בשעה 10:00, אבל הדלת היתה סגורה ונעולה, עם
ריבוע קטן של קרטון מרוקע על באמצע הפאנל עם סכין.
הנה זה, ואתה יכול לקרוא בעצמך. "
הוא החזיק בידו חתיכת קרטון לבן בערך בגודל של דף נייר, פתק.
היה כתוב בצורה זו: LEAGUE אדמוני
IS
מומס. 9 אוקטובר 1890.
שרלוק הולמס סקרתי את ההודעה קצרות והפנים עצוב מאחורי זה,
עד הצד הקומי של הפרשה כך לחלוטין התנשאו כל האחרים
השיקול ששנינו פרצו בשאגה של צחוק.
"אני לא יכול לראות כי יש משהו מאוד מצחיק," קרא הלקוח שלנו, הסמקה עד
השורשים של ראש בוערים שלו.
"אם אתה יכול לעשות דבר יותר טוב מאשר לצחוק עלי, אני יכול ללכת למקום אחר".
"לא, לא," צעק הולמס, דוחף אותו בחזרה לתוך כיסא שממנו הוא היה חצי
עלה.
"אני באמת לא יחמיץ במקרה שלך לעולם.
זה הכי מרענן יוצא דופן. אבל יש, אם תסלחו לי שאני אומר את
כך, רק משהו משונה קצת על זה.
תתפלל אילו צעדים לקחת כשמצאתם את הכרטיס על הדלת? "
"הייתי המום, אדוני. לא ידעתי מה לעשות.
אז התקשרתי אל עגול המשרדים, אבל אף אחד מהם לא ידע דבר על
זה.
לבסוף, הלכתי בעל הבית, שהוא רואה חשבון חיים על הרצפה, הקרקע,
שאלתי אותו אם הוא יכול לומר לי מה עלה בגורלה של הליגה אדום בראש.
הוא אמר שהוא מעולם לא שמע על גוף כזה.
ואז שאלתי אותו מי היה מר רוס דאנקן. הוא ענה כי שמו היה חדש לו.
"" טוב, "אמרתי," האדון בבית מס '4 ".
"מה, האיש האדמוני? '"' כן '.
"" אה, "אמר," שמו היה ויליאם מוריס.
הוא היה עורך דין והיה שימוש בחדר שלי מטעמי נוחיות זמני עד החדש שלו
ההנחות היו מוכנים. הוא יצא אתמול. "
"איפה אני יכול למצוא אותו?"
"אה, במשרדי החדש שלו. הוא סיפר לי את הכתובת.
כן, 17 רחוב המלך אדוארד, ליד סנט פול. "
"יצאתי לדרך, מר הולמס, אבל כשהגעתי לכתובת שזה manufactory של
מלאכותי הברך כובעים, ואף אחד לא שמע אותו או של ויליאם מר מוריס או
מר רוס דאנקן. "
"ומה עשית אז?" שאל הולמס. "הלכתי הביתה סאקס-Coburg כיכר, ואני
לקח את עצתו של העוזר שלי. אבל הוא לא יכול לעזור לי בכל דרך שהיא.
הוא יכול רק לומר שאם חיכיתי אני צריך לשמוע בדואר.
אבל זה לא היה מספיק טוב בשבילה, מר הולמס.
אני לא רוצה לאבד את מקום כזה ללא מאבק, ולכן, כפי ששמעתי שאתה
היו טובים מספיק כדי לתת עצות לפשוטי העם שהיו זקוקים לזה, אני בא מימין
משם לך. "
"ואתה לא בתבונה רבה," אמר הולמס. "המקרה שלך הוא מדהים ביותר
אחד, אני אהיה שמח לבדוק את זה.
ממה שסיפרת לי אני חושב שזה אפשרי כי בעיות חמורות יותר לתלות ממנו
ממה עשוי להיראות ממבט ראשון "." קבר מספיק! "אמר מר וז'בז וילסון.
"למה, איבדתי £ 4 בשבוע."
"ככל שאתה מעורב באופן אישי," אמר הולמס, "אני לא רואה אותך
יש לך תלונה נגד הליגה יוצאת דופן זו.
להיפך, אתה, כפי שאני מבין, עשירה כ -30 ק"ג, שלא לדבר על
את הידע דקה שבה אתה זכו על כל נושא שבא תחת
מכתב א
איבדת דבר על ידי אותם "." לא, אדוני.
אבל אני רוצה לברר עליהם, מי הם, ומה יעדם היה
משחק זה מעשה קונדס - אם זה היה מעשה קונדס - עלי.
זו היתה בדיחה די יקר בשבילם, בשביל זה יעלה להם שני £ 30. "
"אנחנו ישתדלו להבהיר נקודות אלה בשבילך.
וגם, לראשונה, אחת או שתי שאלות, מר וילסון.
זה עוזר שלך מי הראשון שנקרא תשומת לבכם הפרסומת - איך
זמן הוא היה איתך? "
"כחודש לאחר מכן." "איך הוא בא?"
"בתשובה פרסומת." "האם הוא המועמד היחיד?"
"לא, אני כבר תריסר".
"למה בחרת אותו?" "כי הוא היה שימושי יבוא
זול "." בשלב חצי שכר, למעשה. "
"כן."
"מה הוא רוצה, זה Spaulding וינסנט?" "קטן, מוצק בנוי, מהירה מאוד שלו
דרכים, לא שיער על הפנים שלו, למרות שהוא לא קצר של שלושים.
האם כתם לבן של חומצה על מצחו ".
הולמס התיישב בכיסאו בהתרגשות ניכרת.
"חשבתי כל כך הרבה", אמר.
"האם שנצפה אי פעם כי הם ניקבו את אוזניו של עגילים?"
"כן, אדוני. הוא אמר לי צוענייה עשתה את זה בשבילו
כשהיה נער. "
"המממ," אמר הולמס, שוקעת במחשבות עמוקות.
"הוא עדיין איתך?" "אה, כן, אדוני, שנשאר לי רק אותו".
"וגם יש את העסק שלך כבר דאגו בהיעדרך?"
"על מה להתלונן, אדוני. אף פעם אין הרבה מה לעשות של
הבוקר. "
"זה יספיק, מר וילסון. אשמח לתת לך דעה
על הנושא במהלך יום או יומיים.
עד היום הוא יום שבת, ואני מקווה שעד יום שני אנו עלולים להגיע למסקנה ".
"ובכן, ווטסון," אמר הולמס, כאשר האורח שלנו עזב אותנו ", מה דעתך על
את כל זה? "
"אני עושה דבר על זה", עניתי בכנות. "זה עסק מסתורי ביותר".
"ככלל," אמר הולמס, "הדבר המוזר יותר הוא פחות מסתורי זה מוכיח
להיות.
זהו, שבשגרה שלך בפשעי ייחוד אשר תמוה באמת, בדיוק כמו
פנים שבשגרה הוא הקשה ביותר לזיהוי.
אבל אני חייבת להיות הנחיה בעניין הזה ".
"מה אתה הולך לעשות, אז?" שאלתי.
"כדי לעשן", הוא ענה.
"זה די בעיה three צינור, ואני מבקש כי לא תוכל לדבר איתי במשך חמישים
דקות ".
הוא עיקם את עצמו בכיסא שלו, עם הברכיים שלו רזה נמשך עד אפו כמו נץ,
שם הוא ישב בעיניים עצומות צינור חרס שחור שלו דוחפת החוצה כמו
הצעת חוק של איזו ציפור מוזרה.
הגעתי למסקנה כי הוא נרדם, ואכן היה מהנהן
עצמי, כאשר הוא פתאום קפץ מהכיסא שלו עם המחווה של אדם יש
גמלה והניח את המקטרת שלו למטה על המדף.
"סרסאטה משחקת באולם של סנט ג'יימס אחר הצהריים," הוא העיר.
"מה אתה חושב, ווטסון?
המטופלים שלך יכול לחסוך לך כמה שעות? "
"אין לי מה לעשות היום. בפועל שלי מעולם הוא מאוד סופג ".
"אז ללבוש את הכובע שלך לבוא.
אני הולך דרך העיר הראשונה, ואנחנו יכולים לאכול משהו בדרך.
אני מבחין כי יש עסקה טובה של המוסיקה הגרמנית על התוכנית, אשר
קצת יותר לטעמי מאשר איטלקי או צרפתי.
הוא מכונס בתוך עצמו, ואני רוצה introspect.
בוא! "
נסענו ברכבת התחתית ככל Aldersgate וכן במרחק הליכה קצר לקח אותנו
סאקס-Coburg סקוור, את הסצינה של הסיפור הייחודי שבו אנו האזינו ב
הבוקר.
זה היה צפוף, קטן, עלוב, מעודנים מקום, שם ארבע שורות של שני מלוכלך
בתים לבנים קומות והביט החוצה אל המתחם מגודר במעקה-in קטן, שם הדשא של
דשא עשב כמה קבוצות של דהוי
דפנה שיחי עשה קרב קשה נגד באווירה עשן לאדן בלתי הולמת.
שלושה כדורים מוזהבים ולוח חום עם "וז'בז WILSON" באותיות לבנות, על
בית פינתי, הודיעה המקום שבו הלקוח אדומת שלנו נישא על העסק שלו.
שרלוק הולמס נעצר מול זה עם הראש בצד אחד נראה את כל זה
ושוב, עם עיניו באור יקרות בין העפעפיים מקומט.
ואז הוא הלך לאט במעלה הרחוב, ואז שוב לפינה, עדיין
מבט נוקב לעבר הבתים.
לבסוף הוא חזר עבוט, וכן, לאחר הכה נמרצות על
המדרכה עם שתיים או שלוש פעמים את המקל שלו, הוא ניגש אל הדלת ודפק.
הוא נפתח באופן מיידי על ידי בחור מבריק למראה המגולח למשעי, צעירים,
וביקש ממנו להתערב
"תודה," אמר הולמס, "אני רק רוצה לשאול אותך איך אתה תלך מכאן
. סטרנד "," שמאל ימין השלישי, הרביעי, "ענה
עוזר מיד, וסגר את הדלת.
"בחור חכם, כי," ציין הולמס כשהלכנו משם.
"הוא, למיטב שיפוטי, האיש החכם הרביעי בלונדון, על שהעז אני לא בטוח
כי הוא לא מתיימר להיות השלישי.
הכרתי אותו לפני משהו. "" ברור ", אמר לי," מר וילסון
עוזר נחשב עסקה טובה במסתורין הזה של הליגה אדום בראש.
אני בטוח שיש לך שאל את הדרך שלך רק כדי שאתה יכול לראות אותו. "
"לא הוא." "מה אז?"
"הברכיים של מכנסיו."
"ומה אתה רואה?" "מה שציפיתי לראות."
"למה לנצח את המדרכה?" "רופא יקר שלי, זה הזמן עבור
תצפית, לא לדבר.
אנחנו מרגלים בארץ אויב. אנחנו יודעים משהו סאקס-Coburg סקוור.
עכשיו תן לנו לחקור את החלקים הנמצאים מאחורי זה. "
הדרך שבה מצאנו את עצמנו כפי שאנו הפך לפינה של פרש
סאקס-Coburg כיכר כפי שהוצגו ניגוד גדול זה כמו החלק הקדמי של התמונה
עושה מאחור.
זה היה אחד העורקים העיקריים אשר העביר את התנועה של העיר אל
מצפון וממערב.
הכביש היה חסום עם זרם עצום של מסחר זורם זרם כפול
פנימה והחוצה, תוך שבילים היו שחורים עם נחיל של ממהר
הולכי רגל.
קשה היה להבין כפי שאנו הביט בשורה של חנויות ועסקים קנס מכובד
ההנחות שהם ניגשים באמת על דהויים עומדים בצד השני
מרובע שבו היינו quitted פשוט.
"תן לי לראות," אמר הולמס, עומד בפינה והביטה לאורך הקו, "אני
רוצה רק כדי לזכור את הסדר של הבתים כאן.
זה תחביב שלי יש את הידע המדויק של לונדון.
אין זה מורטימר, טבק, חנות קטנה בעיתון, סניף של קובורג
בנק סיטי Suburban, מסעדה צמחונית, וגם של מקפרליין המרכבה
בניית מחסן.
שנושאת אותנו על ימין כדי לחסום את השני.
ועכשיו, דוקטור, עשינו את העבודה שלנו, כך שזה הזמן היו לנו כמה משחקים.
כריך כוס קפה, ולאחר מכן מחוץ לארץ, כינור, שם הכל מתיקות
ו מעדן והרמוניה, ואין אדומת לקוחות כדי להקניט אותנו שלהם
החידות ".
חבר שלי היה מוסיקאי נלהב, הוא עצמו לא רק מאוד מוכשר
שחקן אבל מלחין הכשרון לא רגילים.
כל אחר הצהריים ישב הדוכנים עטוף האושר המושלם ביותר,
מנופף בעדינות, אצבעותיו הדקות והארוכות לקצב המוזיקה, בעוד שלו בעדינות מחייך
פנים, נרפה עיניו חולמניות היו
בניגוד לאלה של ציד בלש הולמס, הולמס האכזרי, להוט תפיסה, מוכנים
הסוכן מסר פלילית, כפי שניתן היה להעלות על הדעת.
אופי ייחודי שלו אופי כפול לסירוגין קבע עצמו, שלו
דיוק בחריפות קיצונית מיוצג, כמו הרבה פעמים חשבתי,
תגובת נגד פיוטית
מצב רוח מהורהר אשר מדי פעם שלטה בו.
התנופה של הטבע שלו לקח ממנו תשישות קיצונית אנרגיה לטרוף; ו,
כפי שהכרתי היטב, הוא מעולם לא היה כל כך נורא באמת כאשר, במשך ימים ארוכים, הוא היה
היה שרוע על הכורסה שלו בתוך שלו
אילתורים ומהדורות שחור במכתבו.
אז זה היה כי תאוות המרדף פתאום באים עליו, וכי שלו
כוח החשיבה מבריק יעלה לרמה של אינטואיציה, עד אלה שהיו
בקיא שיטותיו ייראה
בחשדנות אותו על אדם אשר ידע כי לא היה של בני תמותה אחרים.
כשראיתי אותו אחר הצהריים עטופים כך בהיכל סנט ג'יימס במוסיקה הרגשתי
כי עת רעה עשוי להיות הקרובים על מי שהציב לעצמו לצוד.
"אתה רוצה ללכת הביתה, ללא ספק, דוקטור," הוא העיר כפי שאנו יצא.
"כן, זה יהיה גם כן." "ויש לי כמה עסקים לעשות את אשר
לקחת כמה שעות.
זה עסקי ב Coburg כיכר רציני. "" רציני למה? "
"הפשע הוא רב בהתבוננות. יש לי כל סיבה להאמין כי אנחנו
יהיה בזמן כדי לעצור את זה.
אבל היום להיות יום שבת די מסבך את העניינים.
אבקש את עזרתכם אל הלילה "." באיזו שעה? "
"עשר יהיה מספיק מוקדם."
"אני אהיה בבית ברחוב בייקר בשעה עשר." "טוב מאוד.
וכן, אני אומר, דוקטור, ייתכנו כמה סכנה קטנה, כל כך חביב את הצבא שלך
אקדח בכיס שלך ".
הוא נופף בידו, פנה על עקביו ונעלם כהרף עין בקרב הקהל.
אני מאמין כי אני לא צפוף יותר מאשר השכנים שלי, אבל אני תמיד עם המדוכאים
תחושת הטיפשות שלי בהתמודדות שלי עם שרלוק הולמס.
כאן אני לא שמעתי מה שהוא שמע, ראיתי את מה שראה, ובכל זאת מן שלו
מילים היה ברור שהוא ראה בבירור לא רק מה שקרה אלא מה
עומד לקרות, בעוד לי שכל העסק היה עדיין מבולבל גרוטסקי.
כשנסעתי הביתה לבית שלי בקנסינגטון חשבתי על כל זה, מן יוצא דופן
סיפורה של מכונת צילום האדמונית של "האנציקלופדיה" עד הביקור סאקס-
Coburg סקוור, ואת המילים המאיים שבה הוא נפרד ממני.
מה זה המסע הלילי, ולמה אני צריך ללכת חמושים?
איפה היינו הולכים, ומה היינו עושים?
היה לי שמץ של הולמס, כי זה עוזר המשכונאי של חלק פנים היה
איש מדהים - אדם יכול לשחק משחק עמוק.
ניסיתי הפאזל אותו, אבל ויתר עליו בייאוש ולקבוע את העניין בצד עד
הלילה אמור להביא הסבר.
זה היה השעה תשע ורבע כשהתחלתי מהבית ועשיתי את דרכי על פני הפארק,
וכך דרך רחוב אוקספורד לרחוב בייקר.
שני hansoms עמדו ליד הדלת, וכשאני נכנס הקטע שמעתי קול
קולות מלמעלה.
ביום שנכנס לחדרו מצאתי הולמס בשיחה ערה עם שני גברים, אחד
מי שזיהיתי פיטר ג'ונס, סוכן משטרתי רשמי, ואילו השני היה
ארוך, רזה, עם פנים עצובות אדם, עם מאוד
כובע נוצץ ומכובד מדכא פראק.
"הא!
המסיבה שלנו היא להשלים, "אמר הולמס, מכפתר את הז'קט שלו אפונה ולקחת שלו
ציד יבול כבד מהמדף. "ווטסון, אני חושב שאתה מכיר את מר ג'ונס, של
הסקוטלנד יארד?
הרשו לי להציג בפניכם את מר Merryweather, מי יהיה המלווה שלנו אל הלילה
הרפתקה ".
"אנחנו ציד זוגות שוב, דוקטור, אתה רואה", אמר ג'ונס תוצאתי שלו
הדרך. "החבר שלנו כאן הוא אדם נפלא
החל מרדף.
כל מה שהוא רוצה זה כלב זקן לעזור לו לעשות את זולגות ".
"אני מקווה אווז בר לא עשויה להיות סופו של המרדף שלנו," ציין מר
Merryweather בעגמומיות.
"אתה יכול למקם אמון רב מר הולמס, אדוני", אמר סוכן משטרה
בהתנשאות.
"יש לו שיטות הקטנה שלו, אשר, אם הוא לא יהיה אכפת שאני אומר זאת, רק
קצת תיאורטי מדי פנטסטי, אבל יש לו תכונות של בלש בו.
אין זה מוגזם לומר כי פעם או פעמיים, כמו עסק של שולטו
רצח את האוצר אגרא, הוא היה יותר קרוב מאשר לתקן הרשמי
כוח ".
"אה, אם אתה אומר כך, מר ג'ונס, זה בסדר," אמר הזר בכבוד.
"ובכל זאת, אני מודה שאני מתגעגע הגומי שלי.
זהו הלילה הראשון יום שבת שבע ועשרים שנים כי לא היה לי שלי
גומי ".
"אני חושב שתמצא", אמר שרלוק הולמס, "כי תוכל לשחק גבוה יותר
המוקד אל הלילה מאשר שעשית עדיין, כי המחזה יהיה יותר מרגש.
בשבילך, מר Merryweather, המוקד יהיה כ -30,000 לירות; וגם לך, ג'ונס,
הוא יהיה האיש על מי אתם רוצים להניח את הידיים ".
"ג'ון קליי, רוצח, גנב, פצצה, וגם זייפן.
גבר צעיר He'sa, מר Merryweather, אבל הוא בראש של המקצוע שלו, ואני
מעדיף צמידים שלי עליו יותר מאשר על כל פושע בלונדון.
אדם He'sa מדהים, הוא צעיר ג'ון קליי.
סבו היה הדוכס המלוכה, והוא עצמו כבר על איטון ואוקספורד.
המוח שלו הוא ערמומי כמו אצבעותיו, למרות שאנחנו נפגשים סימני לו על כל צעד ושעל,
אנחנו אף פעם לא יודע איפה למצוא את האדם עצמו.
הוא יהיה סדק בעריסה בסקוטלנד שבוע אחד, ולהיות גיוס כספים לבניית בית יתומים
בקורנוול הבא. אני כבר על המסלול שלו במשך שנים ויש להם
לא מכיר את אותו עדיין. "
"אני מקווה שיהיה לי את העונג להציג לך לילה.
היו לי אחד או שניים הופך מעט גם עם מר ג'ון קליי, ואני מסכים איתך שהוא
הוא בראש במקצועו.
זה אחרי עשר, לעומת זאת, די זמן התחלנו.
אם אתם ייקח הראשון כרכרה, ווטסון ואני ילך השני ".
שרלוק הולמס לא היה קומוניקטיבי מאוד במהלך הנסיעה הארוכה ונשכב על גבו
הנהג מזמזם את המנגינות שהוא שמע אחר הצהריים.
אנו שקשק במבוך אינסופי של גז ברחובות המוארים עד יצאנו אל
Farrington סטריט. "אנחנו קרובים לשם עכשיו," החבר שלי
העיר.
"זה בחור Merryweather הוא מנהל הבנק, עניין אישי
עניין. חשבתי שזה גם יש ג'ונס איתנו
גם.
הוא לא בחור רע, אם כי מטומטם מוחלט במקצועו.
יש לו מעלה אחת חיובית.
הוא אמיץ כמו בולדוג ועיקש כמו לובסטר אם הוא מקבל את ציפורניו
על אף אחד. הנה אנחנו, והם מחכים לנו. "
הגענו אל רחוב הומה אדם באותה שבו מצאנו
את עצמנו בבוקר.
מוניות שלנו פוטרו, ו, בעקבות הנחייתו של מר Merryweather, עברנו
במסדרון צר בדלת צדדית, אשר הוא פתח לנו.
בתוך יש מסדרון קטן, שהסתיים שער ברזל מסיבי מאוד.
זה גם נפתח, והוביל במורד גרם מדרגות אבן מתפתל, אשר הסתיים ב
שער נוסף אדיר.
מר Merryweather עצר באור פנס, ולאחר מכן נערך אותנו למטה חשוך,
ריח האדמה מעבר, וכך, לאחר פתיחת דלת שלישית, למרתף ענק או
המרתף, אשר נערם בכל ימות עם ארגזים מסיבי.
"אתה לא פגיע מאוד מלמעלה," העיר הולמס הוא הרים את הפנס
והביט סביבו.
"גם מלמטה," אמר מר Merryweather, בולט המקל שלו על הדגלים אשר
לאורך הרצפה. "למה, יקר לי, זה נשמע די חלול!" הוא
העיר, מביט למעלה בהפתעה.
"אני חייב באמת לשאול אותך להיות קצת יותר שקט!" אמר הולמס קשות.
"יש לך כבר בסכנה את הצלחת כל המשלחת שלנו.
אני יכול להתחנן כי היית הטוב לשבת על אחד מאותם
תיבות, ולא להתערב? "
מר חגיגי Merryweather התיישב על ארגז, עם פצוע מאוד
הביטוי על פניו, בעוד הולמס נפל על ברכיו על הרצפה, עם
פנס זכוכית מגדלת, החל
לבחון בדקדקנות את הסדקים בין האבנים.
כמה שניות הספיקו כדי לספק אותו, הוא זינק על רגליו שוב את שלו
זכוכית בכיסו.
"יש לנו לפחות שעה לפנינו", הוא ציין, "כי הם יכולים לקחת כמעט כל
צעדים עד המשכונאי טוב בבטחה במיטה.
אז הם לא תאבד רגע, עבור במוקדם הם עושים את העבודה שלהם זמן רב יותר
יהיה להם בשביל הבריחה שלהם.
אנחנו נמצאים דוקטור, ההווה - כמו ללא ספק יש לך לנחש - במרתף של העיר
סניף של אחד הבנקים העיקריים בלונדון.
מר Merryweather הוא יו"ר הדירקטוריון, והוא יסביר לך את זה
יש סיבות מדוע הפושעים נועז יותר של לונדון צריך לקחת
עניין רב במרתף הזה כרגע. "
"זה זהב הצרפתי שלנו," לחש הבמאי.
"היו לנו כמה אזהרות ניסיון עשוי להתבצע על זה".
"זהב הצרפתית שלך?"
"כן. היתה לנו הזדמנות לפני כמה חודשים כדי לחזק את המשאבים שלנו להשאלה
כי מטרת 30,000 נפולאון מבנק בצרפת.
זה הפך ידוע כי אנחנו מעולם לא היה לי הזדמנות לפרוק את הכסף, כי זה
הוא עדיין שוכב במרתף שלנו.
ארגז שעליו אני יושב מכיל 2000 נפולאון ארוז בין שכבות של עופרת
רדיד.
המילואים שלנו מטילי הוא הרבה יותר גדול מאשר כיום נשמר בדרך כלל אחד
סניף, ואת הדירקטורים היו חששות על הנושא. "
"אילו היו מוצדקים מאוד," ציין הולמס.
"ועכשיו הגיע הזמן שאנחנו מסודרים תוכניות הקטנה שלנו.
אני מצפה שתוך עניינים שעה יגיע ראש.
בינתיים מר Merryweather, אנחנו חייבים לשים את המסך מעל פנס כי חושך. "
"וגם לשבת בחושך?"
"אני חושש כל כך. הבאתי חפיסת קלפים בכיס שלי,
ואני חשבתי, כמו היינו carrée partie, ייתכן גומי לאחר
כל.
אבל אני רואה כי ההכנות של האויב עברו עד כה כי אנחנו לא יכולים להסתכן
נוכחות של אור. כמו כן, קודם כל, עלינו לבחור שלנו
עמדות.
אלה הם גברים נועזת, ועל אף שנראה לקחת אותם בעמדת נחיתות, הם יכולים לעשות לנו
כמה נזק אם לא נהיה זהירים. אני יעמוד מאחורי הארגז הזה, אתה
להסוות את עצמכם מאחורי אלה.
לאחר מכן, כאשר אני הבזק אור עליהם, לסגור במהירות.
אם הם אש, ווטסון, אין לי נקיפות מצפון על הירי אותם. "
הנחתי את האקדח שלי, דרוך, על החלק העליון של התיק העץ שמאחוריו כרעתי.
הולמס ירה להחליק על החלק הקדמי של הפנס שלו והשאיר אותנו בחשיכה מוחלטת -
כזה חושך מוחלט כפי שאני מעולם לא חוויתי לפני.
ריח של מתכת לוהטת נשאר כדי להבטיח לנו כי האור היה עדיין שם, מוכן
פלאש החוצה בהתראה של רגע.
לי, עם העצבים שלי עבדה עד גובה של תוחלת, היה משהו
מדכא להכניע באפלולית פתאומית, באוויר הטחוב של קר
קמרון.
"יש להם אך לסגת," לחש הולמס.
"זה בחזרה דרך הבית אל סאקס-Coburg סקוור.
אני מקווה כי עשית מה שביקשתי ממך, ג'ונס? "
"יש לי מפקח ושני קצינים מחכה ליד דלת הכניסה".
"אז הפסקנו את כל החורים.
ועכשיו אנחנו צריכים לשתוק ולחכות. "איזה זמן זה נראה!
מתוך השוואה בין רשימות לאחר מכן היה זה אלא שעה ורבע, ולמרות זאת נראה
לי הלילה כנראה נעלם כמעט השחר להיות שבירת מעלינו.
הרגליים שלי היו עייפים ונוקשה, כי אני חושש לשנות את העמדה שלי, העצבים שלי היו עדיין
עבד אל המגרש הגבוהה ביותר של מתח, השמיעה שלי היה חריף כדי שאוכל
לא רק לשמוע את הנשימה עדין של שלי
לוויה, אבל יכולתי להבחין עמוקה יותר, כבד נשימה, של מגושם
ג'ונס מן הפתק, רזה אנחות של מנהל הבנק.
ממקומי אני יכול להסתכל על המקרה לכיוון הרצפה.
פתאום עיני קלטה נצנוץ של אור.
בהתחלה זה היה אך ניצוץ המחרידה על המדרכה באבן.
אחר כך התארכה עד שהפך קו צהוב, ואז, בלי שום אזהרה
או צליל, חתך עמוק נראה פתוח והיד הופיע, יד לבנים, כמעט נשי,
אשר חש על במרכז אזור קטן של אור.
במשך דקה או יותר את היד, עם האצבעות שלה מתפתל, שבלט מתוך
הרצפה.
ואז נסוגה באותה פתאומיות שבה הופיע, וכל היה חשוך שוב להציל את
ניצוץ אחד צעקני שסימנה סדק בין האבנים.
ההיעלמות שלה, לעומת זאת, היה אבל רגעית.
עם צליל, קורע קריעה, אחד, אבנים רחב לבן התהפכה על שלה
בצד שמאל חור מרובע, פעור, שדרכו זרמו אור
פנס.
מעבר לקצה יש הציץ נקי ומסודר, פנים נעריים, שנראה היטב על זה,
ולאחר מכן, עם יד משני צדי הפתח, משכה עצמה כתף גבוהה
בגובה המותן, עד ברך אחת נחה על הקצה.
ברגע אחר הוא עמד בצד של החור היה גורר אחריו
לוויה, גמיש קטן כמוהו, עם פנים חיוורות הלם אדום מאוד
שיער.
"זה ברור לכל," הוא לחש. "האם את המפסלת ואת השקיות?
סקוט הגדול! קפיצה, ארצ'י, לקפוץ, ואני אקפוץ על זה! "
שרלוק הולמס צץ החוצה, תפס את הפורץ בצווארון.
אחרים צללו לתוך הבור, ושמעתי קול של בד קורע כמו ג'ונס
לפתה את החצאיות שלו.
האור הבזיק על הקנה של אקדח, אבל היבול ציד "הולמס הגיע
על היד של האיש, ואת האקדח הקיש על רצפת האבן.
"אין טעם, ג'ון קליי," אמר הולמס בנועם.
"אין לך סיכוי." "אז אני רואה," ענה השני עם
מירב הקרירות.
"דומני כי חבר שלי הוא בסדר, למרות שאני רואה יש לך מעילו זנבות".
"ישנם שלושה גברים מחכה לו ליד הדלת," אמר הולמס.
"אה, באמת!
נראה שאתה עושה את הדבר לחלוטין.
אני חייב להחמיא לך. "" ואני אותך, "ענה הולמס.
"הרעיון האדמונית החדש שלך היה מאוד יעיל."
"אתה תראה חבר שלך שוב כיום," אמר ג'ונס.
"הוא מהיר יותר ב יורד חורים ממני.
רק להחזיק מעמד בזמן שאני לתקן את מגבעות ".
"אני מבקשת כי לא תוכל לגעת בי בידיים שלך מזוהם," העיר שלנו כמו אסיר
אזיקים נקשו על פרקי ידיו. "אתה לא יכול להיות מודע לכך שיש לי מלכותי
הדם בוורידים שלי.
האם את הטוב, גם, כאשר אתה פונה אלי תמיד לומר 'אדוני' ו 'בבקשה' ".
"בסדר," אמר ג'ונס במבט ו גיחוך.
"ובכן, אתה מוכן בבקשה, אדוני, לצעוד למעלה, איפה אפשר להשיג מונית לבצע
הוד מעלתו אל תחנת המשטרה? "" זה טוב ", אמר ג'ון קליי בשלווה.
הוא קד קידה גורף שלושתנו והלכנו בשקט את במשמורת של
הבלש.
"באמת, מר הולמס," אמר מר Merryweather כפי שאנו אחריהם מהמרתף, "אני עושה
לא יודע איך הבנק יכול להודות לך או להחזיר לך.
אין ספק שיש לך לאתר ניצח בצורה המלאה ביותר
אחד הניסיונות נחוש ביותר שוד בנק שהגיעו אי פעם בתוך שלי
החוויה ".
"היו לי אחד או שניים עשרות קטנה משלי להתיישב עם מר ג'ון קליי", אמר
הולמס.
"הייתי על חשבון חלק קטן בעניין הזה, אני מצפה הבנק
להחזר, אבל מעבר לכך אני שבאתי על שכרי היה בכך חוויה אשר
במובנים רבים ייחודי, על ידי שמיעה
סיפור מדהים מאוד של הליגה אדום בראש. "
"אתה רואה, ווטסון," הוא הסביר בשעות הבוקר המוקדמות כשישבנו למעלה
כוס ויסקי עם סודה ברחוב בייקר, "זה היה ברור לחלוטין מהרגע הראשון
כי חפץ אפשרי רק זה
עסק פנטסטי למדי של הפרסומת של הליגה, ואת
העתקה של "האנציקלופדיה", יש לקבל את זה המשכונאי לא נגמר בהיר מתוך
הדרך במשך מספר שעות בכל יום.
זו היתה דרך משונה לנהל את זה, אבל, באמת, זה יהיה קשה להציע
טוב יותר.
השיטה היה ללא ספק הציע המוח הגאוני של קליי על פי צבע שלו
שותף של השיער.
£ 4 שבוע היה לפתות אשר חייב לצייר אותו, מה זה היה להם, שהיו
משחק במשך אלפי?
הם שמו בפרסומת, אחד נוכלים יש את משרד זמני, נוכלים אחרים
מסית את הגבר לבקש את זה, וביחד הם מצליחים לאבטח בהיעדרו
מדי בוקר השבוע.
מהרגע שבו שמעתי על עוזר שיש לבוא תמורת שכר וחצי, היה ברור
לי שיש לו איזה מניע חזק לאבטחת את המצב. "
"אבל איך אתה יכול לנחש מה היה המניע?"
"אילו היה נשים בבית, הייתי צריך לחשוד גסה בלבד
תככים.
זאת, לעומת זאת, היה בא בחשבון. העסק של האיש היה אחד קטן,
לא היה שום דבר בביתו אשר יכול להסביר את הכנות מורכבות כאלה,
וכך ההוצאה כפי שהם היו.
הוא חייב, אם כן, להיות משהו מהבית.
מה זה יכול להיות?
חשבתי על חיבתו של עוזר צילום, הטריק שלו ונעלם
למרתף. במרתף!
לא היה הסוף של מושג זה סבוך.
אז עשיתי בירורים לגבי עוזרו המסתורי הזה ומצא כי הייתי צריך להתמודד עם
אחד הפושעים הכי מגניב ונועז ביותר בלונדון.
הוא היה עושה משהו במרתף - דבר שארך שעות רבות ביום
חודשים ארוכים. מה זה יכול להיות, פעם נוספת?
אני יכול לחשוב על דבר מלבד שהוא מנהל מנהרה למבנה אחר.
"עד כה קיבלתי כאשר הלכנו לבקר את זירת הפעולה.
אני מופתע שאתה ממכות על המדרכה עם המקל שלי.
הייתי בירור אם למרתף שרוע מלפנים או מאחור.
זה לא היה לפני.
אז צלצלתי בפעמון, וכפי קיוויתי, עוזרו ענה.
היו לנו כמה קרבות, אבל אנחנו מעולם לא הניח את עיניו על זה קודם.
אני בקושי הסתכל על פניו.
ברכיו היו מה שאני רוצה לראות. אתה עצמך חייב להיות העיר איך ללבוש,
מקומט ומוכתם הם. הם דיברו על אותן שעות של נבירה.
הנקודה היחידה שנותרה היא מה הם מתחפרים עבור.
הלכתי לפינה, ראה את בנק סיטי Suburban ניגשים על החבר שלנו
הנחות, והרגשתי שאני חייבת לפתור את הבעיה שלי.
כאשר נסע הביתה אחרי הקונצרט קראתי על הסקוטלנד יארד ו על
יו"ר הדירקטוריון בבנק, וכתוצאה מכך שראית. "
"ואיך אתה יכול להגיד שהם יעשו בניסיונם לילה?"
שאלתי.
"ובכן, כאשר הם סגורים משרדי הליגה שלהם וזה היה סימן שהם לא אכפת
עוד על נוכחות מר וז'בז של וילסון - במילים אחרות, כי הם השלימו
המנהרה שלהם.
אבל זה היה חיוני כי הם צריכים להשתמש בו מיד, כיוון שהוא עלול להתגלות, או
מטילי יכול להסירו.
יום שבת יתאים אותם טוב יותר מכל יום אחר, כפי שהוא ייתן להם יומיים
על הבריחה שלהם. מכל הסיבות האלה אני מצפה מהם
בא הלילה. "
"אתה נימק את זה יפה," קראתי בהערצה כנה.
"זה כל כך הרבה זמן שרשרת, ובכל זאת כל טבעות לקשר אמיתי".
"זה הציל אותי מתרדמת", הוא ענה, מפהק.
"אבוי! אני כבר מרגיש את זה סוגר עלי.
החיים שלי ביליתי במאמץ ארוך לברוח את המוסכמות של הקיום.
אלה בעיות קטנות לעזור לי לעשות זאת. "" ואתה ופטרון של הגזע ",
אמרתי
הוא משך בכתפיו. "טוב, אולי, אחרי הכל, זה חלק
שימוש מועט, "הוא העיר. "L'homme C'est Rien - l'oeuvre C'est tout"
כמו גוסטב פלובר כתב ג'ורג' סאנד ".
>