The Adventures af Sherlock Holmes af Sir Arthur Conan Doyle
ADVENTURE I. en skandale i Bøhmen
I. Sherlock Holmes, hun er altid kvinden.
Jeg har sjældent hørt ham nævne hende under et andet navn.
I hans øjne hun formørkelser og dominerer hele hendes køn.
Det var ikke, at han følte nogen følelser beslægtet med kærlighed til Irene Adler.
Alle følelser, og at man især var afskyelige til hans kolde, præcis men
beundringsværdig afbalanceret sind.
Han var, jeg tager det, det mest perfekte ræsonnement og observere maskine, at den
verden har set, men som en elsker, han ville have placeret sig i en falsk position.
Han talte aldrig af de blødere lidenskaber, spare med en Gibe og et hånligt smil.
De var beundringsværdige ting for beskueren - fremragende til at trække sløret
fra mænds motiver og handlinger.
Men for de uddannede reasoner at indrømme sådan indtrængen på hans egen sart og fint
justeret temperament var at indføre en distraherende faktor, der kan smide en
tvivl om alle hans mentale resultater.
Grit i et følsomt instrument, eller en revne i en af sine egne high-power linser, ville
ikke være mere forstyrrende end en stærk følelse i en Natur som hans.
Og alligevel var der kun én kvinde til ham, og at kvinden var den nu afdøde Irene Adler, af
tvivlsomme og tvivlsomme hukommelse. Jeg havde set lidt af Holmes sidst.
Mit ægteskab var drevet os væk fra hinanden.
Min egen komplet lykke, og hjem-centrerede interesser, der stiger op omkring
mand, der først finder sig selv herre over sin egen virksomhed, var tilstrækkelige til at
absorbere al min opmærksomhed, mens Holmes, der
afskyede enhver form for samfund med hele sin Bohemian sjæl, forblev i vores
logi i Baker Street, begravet blandt sine gamle bøger og skiftende fra uge til
ugen mellem kokain og ambitioner,
døsighed af lægemidlet, og den intense energi af sin egen skarpe natur.
Han var stadig, som altid dybt tiltrukket af studiet af kriminalitet, og besatte hans
enorme fakulteter og ekstraordinære iagttagelsesevne i følgende udføre disse
spor, og rydde op på de mysterier
som var blevet opgivet som håbløs af den officielle politiet.
Fra tid til anden hørte jeg nogle vage hensyn til hans gerninger: af hans indkaldelse til
Odessa i tilfælde af Trepoff mord, af sin rydde op på ental tragedie
af Atkinson brødrene ved Trincomalee,
og endelig af missionen, som han havde opnået så fint og med succes
for den regerende familie i Holland.
Ud over disse tegn på hans virksomhed, men som jeg blot deles med alle de
læsere af dagspressen, vidste jeg lidt om min tidligere ven og kammerat.
En nat - det var den tyvende marts, 1888 - jeg var vendt tilbage fra en rejse
til en patient (thi jeg nu var vendt tilbage til det civile praksis), da min vej førte mig gennem
Baker Street.
Da jeg passerede vel huskede dør, som altid skal inddrages i mit sind med
min bejlen, og med mørke episoder af Study in Scarlet, blev jeg grebet af en
ivrige ønske om at se Holmes igen, og at
vide, hvordan han var ansat hans usædvanlige evner.
Hans værelser var glimrende oplyst, og selv da jeg kiggede op, jeg så hans høje, reservedele
Figur passere to gange i en mørk silhuet mod den blinde.
Han var pacing rummet hurtigt, ivrigt, med hovedet sunket på hans bryst og hans
hænderne foldet bag ham.
For mig vidste, hvem alle hans humør og vane, hans attitude og måde fortalte deres egen
historie. Han var på arbejde igen.
Han var steget ud af sin narkotikarelaterede skabte drømme og blev varm, når duften af nogle nye
problem.
Jeg ringede på og blev vist op til den afdeling, der tidligere havde været en del min
egen. Hans måde var ikke overstrømmende.
Det sjældent var, men han var glad, tror jeg, at se mig.
Med næsten ikke et ord talt, men med et venligt blik, vinkede han mig til en lænestol,
kastede over hans tilfælde af cigarer, og angivet en ånd sag og en gasogene i
hjørnet.
Så stod han foran ilden og kiggede mig over i hans ental indadvendte måde.
"Ægteskab passer dig," bemærkede han. "Jeg tror, Watson, at du har sat på
syv og et halvt pounds siden jeg så dig. "
"Syv!" Svarede jeg.
"Ja, jeg har tænkt lidt mere.
Bare en lille smule mere, jeg har lyst til, Watson.
Og i praksis igen, jeg observerer. Du har ikke fortælle mig, at du skal gå
i sele. "" Så, hvordan kan du vide det? "
"Jeg ser det, jeg udlede det.
Hvordan kan jeg vide, at du har fået dig selv meget våd sidst, og at du har
en meget klodset og skødesløs Pigen? "" Min kære Holmes, "sagde jeg," det er for
meget.
Du ville sikkert have været brændt, havde du levet et par århundreder siden.
Det er sandt, at jeg havde et land gå på torsdag og kom hjem i et forfærdeligt rod,
men som jeg har ændret mit tøj kan jeg ikke forestille mig, hvordan man udlede det.
Med hensyn til Mary Jane, hun er uforbederlige, og min kone har givet hende varsel, men der,
igen, jeg kan ikke se, hvordan du regne det ud. "Han lo for sig selv og gned sit lange,
nervøse hænder sammen.
"Det er indbegrebet af enkelhed," sagde han, "mine øjne fortæller mig, at på indersiden af din
venstre sko, bare hvor Firelight rammer den, er læderet scoret af seks næsten
parallelle snit.
Naturligvis de er forårsaget af en person, der har meget uforsigtigt skrabet rundt
kanter af de tunge i for at fjerne crusted mudder fra det.
Derfor ser du, min dobbelt fradrag, at du havde været ude i modbydelige vejr, og at
du havde en særdeles ondartet boot-spaltet eksemplar af London Slavey.
Med hensyn til din praksis, lugte, hvis en herre går ind i mit rum iodoform, med en
sort mærke af nitrat af sølv på sin højre pegefinger, og en bule på højre
side af hans top-hat for at vise, hvor han har
udskilles sit stetoskop, jeg må være kedeligt, ja, hvis jeg ikke erklære ham for at være en
aktivt medlem af den medicinske profession. "
Jeg kunne ikke lade være at le ved den lethed, hvormed han forklarede sin proces med
fradrag.
"Når jeg hører du giver din begrundelse," bemærkede jeg, "den ting altid forekommer mig
at være så latterligt simple, at jeg let kunne gøre det selv, men ved hver
successive instans af din argumentation er jeg forbløffet, indtil du forklare din proces.
Og alligevel tror jeg, at mine øjne er lige så god som din. "
"Ganske rigtigt," svarede han, tænde en cigaret, og kastede sig ned i
en lænestol. "Du ser, men du behøver ikke observere.
Denne sondring er klar.
For eksempel har du ofte ses de skridt, der fører op fra hallen til denne
værelse. "" Ofte ".
"Hvor ofte?"
"Tja, nogle hundrede gange." "Så hvor mange er der?"
"Hvor mange? Jeg ved det ikke. "
"Ganske rigtigt!
Du har ikke observeret. Og alligevel har du set.
Det er netop min pointe. Nu, jeg ved, at der er sytten trin,
fordi jeg har både set og observeret.
By-the-way, da du er interesseret i disse små problemer, og da du er
god nok til at Chronicle en eller to af mine ubetydelige oplevelser, kan du være interesseret
i dette. "
Han kastede over et ark tykt, pink-tonet notat-papir, som havde ligget åben efter
bordet. "Det kom af den sidste post," sagde han.
"Læs det højt."
Notatet var udateret og uden hverken underskrift eller adresse.
"Der vil opfordre dig til natten, i et kvarter i 8:00," sagde den, "en
herre, som ønsker at høre dig på et spørgsmål om meget dybeste øjeblik.
Dine seneste tjenester til en af de kongehuse i Europa har vist, at du er
en der kan sikkert blive betroet forhold, der er af betydning, der næppe kan
være overdrevet.
Denne konto af jer, vi har fra alle sider modtaget.
Være med i dit kammer, så i den time, og ikke tage det ilde op, hvis dine besøgende bære
maske. "
"Dette er virkelig et mysterium," bemærkede jeg. "Hvad vil du forestille dig, at det betyder?"
"Jeg har ingen data endnu. Det er en kapital fejl at teoretisere, før
man har data.
Umærkeligt man begynder at dreje fakta, der passer til teorier, i stedet for teorier, der passer til
fakta. Men noten selv.
Hvad kan du udlede af det? "
Jeg omhyggeligt undersøgt skrive, og det papir, som det blev skrevet.
"Den mand, der skrev det var formentlig klogt i at gøre," bemærkede jeg, forsøger at efterligne
min kammerat processer.
"Sådanne papir kunne ikke købes under en halv krone en pakke.
Den er meget stærk og stiv "." Peculiar - det er selve ordet, "sagde
Holmes.
"Det er ikke en engelsk papir. Hold den op mod lyset. "
Det gjorde jeg, og så et stort "E" med en lille "g", et "P", og et stort "G" med en lille
"T" vævet ind i teksturen af papiret.
"Hvad mener du om det?" Spurgte Holmes. "Navnet på maker, ingen tvivl om, eller hans
monogram, snarere. "" Slet ikke.
De "G" med de små 't' står for 'Gesellschaft', som er den tyske for
"Company." Det er en sædvanlig sammentrækning som vores
'Co'
'P', selvfølgelig, står for 'Papier.' Nu for 'f.eks.'
Lad os kaste et blik på vores Continental Gazetteer. "
Han tog ned en tung brun volumen fra sine hylder.
"Eglow, Eglonitz - her er vi, Egria. Det er i en tysk-talende land - i
Bohemia, ikke langt fra Carlsbad.
"Bemærkelsesværdig som skueplads for død Wallenstein, og for sine mange glas-
fabrikker og papirfabrikker. "Ha, ha, min dreng, gør hvad du gør det?"
Hans øjne strålede, og han sendte en stor blå triumferende sky fra hans cigaret.
"Papiret blev lavet i Bøhmen," sagde jeg. "Netop.
Og den mand, der udarbejdede notatet er en tysk.
Er du opmærksom på den ejendommelige konstruktion af sætningen -'This højde af dig, vi har
fra alle sider modtaget. 'En franskmand eller russisk kunne ikke have
skrevet det.
Det er den tyske der er så uncourteous til hans verber.
Det eneste er derfor fortsat, at opdage, hvad der er eftersøgt af denne tysker, der skriver
på Bohemian papir og foretrækker at bære en maske til at vise sit ansigt.
Og her kommer han, hvis jeg ikke tager fejl, løse alle vores tvivl. "
Mens han talte var der den skarpe lyd af hestenes hove og rist hjul mod
kantstenen, efterfulgt af en skarp trække på klokken.
Holmes fløjtede.
"Et par, ved lyden," sagde han. "Ja," fortsatte han, kigger ud af
vindue. "En hyggelig lille Brougham og et par
skønheder.
Et hundrede og halvtreds guineas stykket. Der er penge i dette tilfælde, Watson, hvis
er der intet andet. "" Jeg tror, at jeg hellere måtte gå, Holmes. "
"Ikke en smule, Doctor.
Bliv hvor du er. Jeg er fortabt uden min Boswell.
Og det tegner til at blive interessant. Det ville være en skam at gå glip af det. "
"Men din klient -"
"Pyt med ham. Jeg kan have din hjælp, og så kan han.
Her kommer han. Sæt dig ned i lænestolen, Doktor, og give
os dit bedste opmærksomhed. "
En langsom og tunge skridt, som var blevet hørt på trapperne og i gangen, sat på pause
umiddelbart uden for døren. Så var der en høj og autoritativ
vandhanen.
"Kom ind!" Sagde Holmes. En mand ind, der kunne næppe have været
mindre end seks meter seks inches i højden, med brystet og benene af en Hercules.
Hans kjole var rig med en rigdom, der ville, i England, ses som beslægtet
til dårlig smag.
Heavy bands af Astrakhan blev skåret på tværs af ærmer og fronter af hans
dobbelt-breasted pels, mens den dybe blå kappe, der blev kastet over skuldrene
var foret med flamme-farvet silke og
sikret ved halsen med en broche, som bestod af en enkelt flammende beryl.
Støvler som forlængede halvvejs op hans kalve, og som blev skåret i toppe med
rige brune pels, afsluttet indtryk af barbariske overdådighed, som blev foreslået af
hele hans udseende.
Han bar en bredskygget hat i hånden, mens han bar over den øverste del af hans
ansigtet, udvidelse ned forbi kindben, en sort Vizard maske, som han havde tilsyneladende
justeret det øjeblik, var for hånden stadig hævet til det som han kom ind.
Fra den nederste del af ansigtet, han syntes at være en mand af stærk karakter, med en
tyk, hængende læbe, og en lang, lige hage, der tyder på beslutningen skubbet til
Længden af stædighed.
"Du havde min tone?" Spurgte han med en dyb barsk stemme og en stærkt præget tysk
accent. "Jeg fortalte dig, at jeg vil kalde."
Han så fra den ene til den anden af os, som om usikker til at løse.
"Bed tage plads," sagde Holmes.
"Dette er min ven og kollega, Dr. Watson, som er lejlighedsvis gode nok til at
hjælpe mig i mit tilfælde. Hvem har jeg den ære at tale? "
"Du kan tage mig som grev von Kramm, en bøhmisk adelsmand.
Jeg forstår, at denne herre, din ven, er en mand af ære og skøn,
hvem jeg kan stole på med et spørgsmål om de mest ekstreme betydning.
Hvis ikke, vil jeg meget hellere at kommunikere med dig alene. "
Jeg rejste sig for at gå, men Holmes fangede mig ved håndleddet og skubbede mig tilbage i min stol.
"Det er dem begge, eller ingen," sagde han.
"Du kan sige, før denne herre noget, som du kan sige til mig."
Greven trak hans brede skuldre.
"Så jeg må begynde," sagde han, "ved at binde dig til både absolut hemmeligholdelse for to år;
ved slutningen af den tid sagen vil være uden betydning.
På nuværende tidspunkt er det ikke for meget at sige, at det er af en sådan vægt, det kan have
indflydelse på Europas historie. "" Jeg lover, "sagde Holmes.
"Og I."
"Du vil undskylde denne maske," fortsatte vores mærkelige besøgende.
"I august, der beskæftiger mig, ønsker, at hans agent til at være ukendt for dig, og jeg kan
bekender straks, at den titel, som jeg lige har kaldt mig selv ikke ligefrem er min
egne. "
"Jeg var klar over det," sagde Holmes tørt.
"Omstændighederne er af stor delikatesse, og hver forholdsregler skal træffes for at
slukke, hvad der kan vokse til at være en enorm skandale og alvorligt kompromittere én af de
kongehuse i Europa.
Rent ud sagt, sagen er belastende for store House of Ormstein, arvelige konger
af Bøhmen. "
"Jeg var også klar over det," mumlede Holmes, afregning sig ned i hans
lænestol og lukker øjnene.
Vores besøgende kiggede med nogle tilsyneladende overraskelse over sløv, lounging tal på
den mand, der havde været nogen tvivl om, afbildet ham som den mest skarpe reasoner og mest
energiske agent i Europa.
Holmes langsomt genåbnet sine øjne og kiggede utålmodigt på hans gigantiske klient.
"Hvis Deres Majestæt ville nedlade sig til at angive din sag," bemærkede han, "jeg skal
bedre i stand til at rådgive dig. "
Manden sprang fra sin stol og gik op og ned ad gulvet i ukontrollable
agitation.
Så med en gestus af desperation, rev han masken fra hans ansigt og kastede den
på jorden. "Du har ret," råbte han, "jeg er kongen.
Hvorfor skal jeg forsøge at skjule det? "
"Hvorfor, ja?" Mumlede Holmes.
"Deres Majestæt havde ikke talt, før jeg var klar over, at jeg havde fat Wilhelm
Gottsreich Sigismond von Ormstein, Storhertugen af Cassel-Felstein, og arvelige
Konge af Bøhmen. "
"Men du forstår," sagde vor mærkelige besøgende og satte sig ned igen og passerer
hånden over hans høje hvide pande, "du kan forstå, at jeg ikke er vant til
gør sådan virksomhed i min egen person.
Men sagen var så sart, at jeg ikke kunne betro det til en agent, uden at sætte
mig selv i hans magt. Jeg er kommet incognito fra Prag til
henblik på at rådføre dig. "
"Så, bed høre," sagde Holmes, lukke øjnene igen.
"Kendsgerningerne er kort denne: Omkring fem år siden, i løbet af en længere besøg i
Warszawa, jeg stiftede bekendtskab med det velkendte Eventyrerske, Irene Adler.
Navnet er uden tvivl kender dig. "
"Venligt se hende i mit indeks, Doktor," mumlede Holmes uden at åbne øjnene.
For mange år han havde vedtaget et system af docketing alle afsnit om mænd og
ting, så at det var vanskeligt at nævne et emne eller en person, som han ikke kunne
på én gang give oplysninger.
I dette tilfælde fandt jeg hendes biografi klemt i mellem, at en hebraisk
rabbiner, og at en ansat-kommandant, der havde skrevet en monografi på dybt hav
fisk.
"Lad mig se!" Sagde Holmes. "Hum!
Født i New Jersey i år 1858. Altstemme - hum!
La Scala, HUM!
Prima Donna Imperial Opera i Warszawa - ja! Pensioneret fra opera scenen - ha!
At leve i London - helt så!
Deres Majestæt, som jeg forstår, blev filtret sammen med denne unge person, skrev hendes
nogle gå på kompromis med breve, og er nu ØNSKER at få disse breve tilbage. "
"Netop det.
Men hvordan - "" Var der et hemmeligt ægteskab? "
"Ingen." "Nej juridiske papirer eller certifikater?"
"Ingen".
"Så jeg undlader at følge Deres Majestæt. Hvis denne unge skal producere hendes
breve til afpresning eller andre formål, hvordan skal hun bevise deres ægthed? "
"Der er den skriver."
"Plys, Peter Plys! Forfalskning. "
"Min privat note-papir." "Stolen".
"Mit eget segl."
"Efterlignes." "Min fotografi."
"Købt." "Vi var begge i fotografiet."
"Åh, kære!
Det er meget slemt! Deres Majestæt har faktisk begået en
. indiskretion "" Jeg var gal - sindssyg. "
"Du har kompromitteret sig selv alvorligt."
"Jeg var kun kronprins dengang. Jeg var ung.
Jeg er kun tredive nu. "" Det skal inddrives. "
"Vi har forsøgt og fejlet."
"Deres Majestæt skal betale. Det må være købt. "
"Hun vil ikke sælge." "Stolen, da."
"Fem forsøg har været gjort.
To gange indbrudstyve i min løn ransagede hendes hus.
Når vi afledt hendes bagage, da hun rejste.
To gange har hun været waylaid.
Der har ikke været resultatet. "" Ingen tegn på det? "
"Absolut ingen." Holmes lo.
"Det er en ganske nydelig lille problem," sagde han.
"Men en meget alvorlig en til mig," svarede Kongen bebrejdende.
"Meget, ja.
Og hvad gør hun foreslår at gøre med fotografiet? "
"At ødelægge mig." "Men hvordan?"
"Jeg er ved at blive gift."
"Så jeg har hørt." "For at Clotilde Lothman von Saxe-Meningen,
anden datter af kongen af Skandinavien. Du kan kende strenge principper om hendes
familie.
Hun er selv den meget sjæl delikatesse. En skygge af tvivl om min adfærd ville
bringe sagen til ophør. "" Og Irene Adler? "
"Truer med at sende dem på billedet.
Og hun vil gøre det. Jeg ved, at hun vil gøre det.
Du kender hende ikke, men hun har en sjæl af stål.
Hun har ansigtet af de smukkeste kvinder, og sindet af de mest resolutte of
mænd.
Snarere end at jeg skulle giftes med en anden kvinde, der ikke er nogen længder, som hun ville ikke
go -. none "" Du er sikker på, at hun ikke har sendt den
endnu? "
"Jeg er sikker." "Og hvorfor?"
"Fordi hun har sagt, at hun ville sende den på den dag, hvor forlovelse blev
offentligt proklameret.
Det vil være næste mandag. "" Åh, så vi har tre dage endnu, "sagde
Holmes med en gaben.
"Det er meget heldigt, da jeg har et eller to forhold af betydning at se på netop
på nuværende tidspunkt. Deres Majestæt vil naturligvis, ophold i
London til stede? "
"Selvfølgelig. Du vil finde mig i Langham under
Navnet på grev Von Kramm. "" Så jeg skal tabe dig en linje for at lade dig
vide, hvordan vi fremskridt. "
"Bed gøre det. Jeg skal være helt angst. "
"Så med hensyn til penge?" "Du har carte blanche."
"Absolutely?"
"Jeg siger jer, at jeg ville give en af de provinser i mit rige at have den
fotografi. "" Og for nuværende udgifter? "
Kongen tog en tung vaskeskind taske fra under sin Kappe og lagde den på
bordet. "Der er tre hundred pounds i guld og
700 i noter, "sagde han.
Holmes skrev en kvittering på en plade af sit notat-bog og rakte det til ham.
"Og Mademoiselle adresse?" Spurgte han. "Er Briony Lodge, Serpentine Avenue, St.
Johns Wood. "
Holmes tog et notat af det. "Et andet spørgsmål," sagde han.
"Var fotografere en skabet?" "Det var."
"Så, god nat, Deres Majestæt, og jeg har tillid til, at vi snart skal have nogle gode
nyheder til dig.
Og god nat, Watson, "tilføjede han, da hjulene af den kongelige Brougham rullet ned
på gaden.
"Hvis du vil være god nok til at ringe i morgen eftermiddag klokken tre jeg skulle
gerne chatte denne lille sag over med dig. "
II. Klokken tre præcis jeg var på Baker
Street, men Holmes var endnu ikke vendt tilbage.
Værtinden meddelte mig, at han havde forladt huset kort efter klokken otte
om morgenen.
Jeg satte mig ned ved siden af ilden, dog med den hensigt venter ham, hvor længe
han kunne være.
Jeg var allerede dybt interesseret i hans undersøgelse, for, skønt det var omgivet af
ingen af de dystre og mærkelige funktioner, som var forbundet med de to forbrydelser, som jeg
har allerede indspillet, stadig, arten af
sagen, og ophøjede stationen af hans klient gav det en karakter af sine egne.
Faktisk, bortset fra arten af den undersøgelse, som min ven havde på hånden,
der var noget i hans mesterlige greb om en situation, og hans skarpe, skarpe
ræsonnement, som gjorde det til en fornøjelse for mig
at studere hans system af arbejde, og at følge de hurtige, subtile metoder, som han
viklet de mest uløselige mysterier.
Så vant var jeg til hans ufravigelige succes, at selve muligheden af hans
ikke var ophørt med at træde ind i mit hoved.
Det var tæt på fire, før døren blev åbnet, og en fordrukken udseende nette, dårligt
kempt og side-whiskered, med en betændt ansigt og useriøse tøj, gik ind
rummet.
Vant som jeg var til min vens fantastiske kræfter i brugen af forklædninger, jeg var nødt til at
se tre gange, før jeg var sikker på, at det var han.
Med et nik han forsvandt ind i soveværelset, hvor han kom på fem minutter tweed-
egnet og hæderlig, ligesom i gamle dage.
Lagde hænderne i lommen, han strakte benene foran ilden
og lo hjerteligt for nogle minutter.
"Ja, virkelig!" Råbte han, hvorefter han kvalte og lo igen, indtil han blev
forpligtet til at læne dig tilbage, slap og hjælpeløs, i stolen.
"Hvad er det?"
"Det er helt for sjov. Jeg er sikker på du aldrig ville kunne gætte, hvordan jeg
ansat min morgen, eller hvad jeg endte med at gøre. "
"Jeg kan ikke forestille mig.
Jeg formoder, at du har været at se vaner, og måske huset, af Miss
Irene Adler "" Quite det;. Men efterfølgeren var temmelig
usædvanligt.
Jeg vil fortælle dig, dog. Jeg forlod huset lidt efter otte
klokken morgen i karakter af en brudgom ud af arbejdet.
Der er en vidunderlig sympati og frimureri blandt Horsey mænd.
Være en af dem, og du vil vide alt, hvad der er at vide.
Jeg fandt hurtigt Briony Lodge.
Det er en Bijou villa, med en have på bagsiden, men er bygget ud foran helt frem til
vejen, to historier. Chubb lås til døren.
Stor stue på højre side, godt indrettet, med lange vinduer næsten til
gulvet, og de absurde engelsk vindue skruer, som et barn kan åbne.
Bag der var ikke noget bemærkelsesværdigt, bortset fra, at passagen vinduet kunne nås
fra toppen af coach-huset.
Jeg gik rundt om det og undersøgte den nøje fra alle synspunkter, men uden
bemærke noget som helst andet af interesse.
"Jeg så slentrede ned ad gaden og fandt, som jeg havde forventet, at der var en Mews i et
vognbane, der løber ned af en mur af haven.
Jeg lånte den ostlers en hånd i at gnide ned af deres heste, og fik til gengæld
twopence, et glas halvt af, to fylder i shag tobak, og så meget
oplysninger som jeg kunne ønske om Miss
Adler, ikke at tale om et halvt dusin andre mennesker i et kvarter med hvem jeg var
ikke det mindste interesseret, men er biograferet jeg var tvunget til at lytte til. "
"Og hvad med Irene Adler?"
Spurgte jeg. "Åh, har hun vendt alle mænds hoveder
ned i den del. Hun er daintiest ting under en motorhjelm
på denne planet.
Så siger Serpentine-Mews, til en mand. Hun bor roligt, synger ved koncerter,
kører ud på fem hver dag, og vender tilbage på syv skarpe til middag.
Sjældent går ud på andre tidspunkter, undtagen når hun synger.
Har kun én mandlig gæst, men en god del af ham.
Han er mørk, smuk og flot, aldrig opkald mindst en gang om dagen, og ofte
to gange. Han er en Mr. Godfrey Norton, af Indre
Temple.
Se fordelene ved en Kusken som en fortrolig.
De havde kørt ham hjem en halv snes gange fra Serpentine-Mews, og vidste alt om ham.
Da jeg havde lyttet til alt, hvad de havde at fortælle, jeg begyndte at gå op og ned tæt på
Briony Lodge gang mere, til og tænke over min plan for kampagnen.
"Denne Godfrey Norton var åbenbart en vigtig faktor i sagen.
Han var en advokat. Det lød ildevarslende.
Hvad var forholdet mellem dem, og hvad formålet med hans gentagne besøg?
Var hun hans klient, hans ven, eller hans elskerinde?
Hvis den tidligere, havde hun sandsynligvis overført fotografiet til sin holder.
Hvis det sidste, var det mindre sandsynligt.
På spørgsmålet om dette spørgsmål afhang af om jeg skal fortsætte mit arbejde på Briony
Lodge, eller vende min opmærksomhed på herres kamre i templet.
Det var en delikat punkt, og det udvidede området for min forespørgsel.
Jeg frygter, at jeg fødte dig med disse detaljer, men jeg er nødt til at lade dig se min lille
vanskeligheder, hvis du er til at forstå situationen. "
"Jeg følger dig tæt," svarede jeg.
"Jeg var stadig afbalancering sagen i mit sind, når en droske kørte op til Briony
Lodge, og en herre sprang ud.
Han var en usædvanlig smuk mand, mørk, ørne, og moustached - åbenbart manden
om hvem jeg havde hørt.
Han syntes at være i stor hast, råbte til Kusken at vente, og børstet forbi
Pigen, der åbnede døren med luften af en mand, der blev grundigt derhjemme.
"Han var i huset cirka en halv time, og jeg kunne fange glimt af ham i
vinduer i stuen, pacing op og ned, talte ophidset, og vinkede hans
arme.
Af hende kunne jeg ikke se noget. I øjeblikket han kom og kiggede endnu mere
befippet end før.
Da han trådte op til førerhuset, trak han et guldur op af lommen og kiggede på det
alvorligt, "Drive som djævelen," råbte han, "først til Gross & Hankey er i
Regent Street, og derefter til kirken St. Monica i Edgeware Road.
En halv guinea, hvis du gør det i tyve minutter! "
"Væk de gik, og jeg undrede mig bare over, om jeg ikke skulle gøre klogt i at følge dem
når op på banen kom der en pæn lille Landau, kusken med frakken kun halvt
knappede, og hans slips under hans øre, mens
alle tags af hans seletøj var stikker ud af spænder.
Det havde ikke trukket op, før hun skudt ud af hallen døren og ind i det.
Jeg kun fik et glimt af hende i øjeblikket, men hun var en dejlig kvinde, med en
står over for, at en mand kunne dø for.
"'The Church of St. Monica, John," råbte hun, "og en halv suverænt, hvis du når
det i tyve minutter. "Det var ganske for godt til at tabe, Watson.
Jeg var bare balancering, om jeg skal køre for det, eller om jeg skal aborre bag
hendes Landau, når en taxa kom gennem gaden.
Chaufføren kiggede to gange på et lurvet billetpris, men jeg sprang ind, før han kunne
objekt.
'The Church of St. Monica, "sagde jeg,» og en halv suverænt, hvis du når det i tyve
minutter. '
Det var 25 minutter til tolv, og selvfølgelig var det klart nok, hvad der var i
vinden. "Min Cabby kørte hurtigt.
Jeg tror ikke, jeg nogensinde kørte hurtigere, men de andre var der før os.
Førerhuset og Landau med deres dampende heste var foran døren, når jeg
ankom.
Jeg betalte manden og skyndte sig ind i kirken. Der var ikke en sjæl, der gemmer de to
som jeg havde fulgt og en surpliced præst, der syntes at være expostulating
med dem.
De var alle tre stående i en knude foran alteret.
Jeg slentrede op langs kirkegulvet som enhver anden stjernehjul, der er faldet ind i en kirke.
Pludselig til min store overraskelse, de tre ved alteret står rundt til mig, og Godfrey Norton
kom løbende så hårdt, som han kunne hen imod mig.
"" Tak Gud, "udbrød han.
"Du vil gøre. Kom!
Kom! '"' Hvad så? '
Spurgte jeg.
"'Kom, mand, kom, kun tre minutter, eller vil det ikke være lovligt."
"Jeg var halvt trukket op til alteret, og før jeg vidste, hvor jeg var jeg fandt mig selv
mumlende svar, der blev hvisket i mit øre, og vouching for ting, som jeg
vidste ingenting, og generelt bistå i
den sikre binde op af Irene Adler, pebermø, at Godfrey Norton, bachelor.
Det hele var gjort i et øjeblik, og der var herren takke mig på den ene
side og damen på den anden side, mens præsten strålede på mig i front.
Det var den mest absurde situation, som jeg nogensinde befandt mig i mit liv, og
det var tanken om det, der startede mig grine lige nu.
Det ser ud til, at der havde været nogle uformelle om deres licens, at den
præst absolut nægtede at gifte sig med dem uden et vidnesbyrd af en slags, og at mit
heldige udseende reddede Brudgommen fra
at skulle sally ud i gaderne for at finde en bedste mand.
Bruden gav mig en suveræn, og jeg mener at bære den på min vagt-kæde til minde om
lejligheden. "
"Dette er en meget uventet situation," sagde jeg, "og hvad så?"
"Nå, jeg fandt mine planer meget alvorligt truet.
Det så ud som om, at parret kan tage en øjeblikkelig afgang, og så nødvendiggøre
meget hurtige og energiske foranstaltninger på min side.
På kirkedøren, de separeret, men han kører tilbage til templet,
og hun til sit eget hus. "Jeg skal køre ud i parken ved fem som
sædvanlig, "sagde hun, da hun forlod ham.
Jeg hørte ikke mere. De kørte væk i forskellige retninger,
og jeg gik ud for at lave min egne arrangementer. "
"Hvilke?"
"Nogle koldt oksekød og et glas øl," svarede han, ringer med klokken.
"Jeg har været for travlt til at tænke på mad, og jeg er tilbøjelige til at blive mere travlt stadig denne
aften.
Af den måde, doktor jeg vil have din samarbejdet. "
"Jeg skal være glad." "Du har ikke noget imod at bryde loven?"
"Ikke det mindste."
"Heller ikke kører en chance for at arrestere?" "Ikke i en god sags tjeneste."
"Åh, årsagen er fremragende!" "Så jeg er din mand."
"Jeg var sikker på, at jeg kunne stole på dig."
"Men hvad er det du ønsker?" "Når Fru Turner har bragt i magasinet I
vil gøre det klart for dig.
Nu, "sagde han, da han vendte sig sultent på den enkle kost, som vores værtinde havde givet,
"Jeg må diskutere det, mens jeg spiser, for jeg har ikke meget tid.
Det er næsten fem nu.
I to timer vi skal være på skueplads for handling.
Frøken Irene, eller Madame snarere, vender tilbage fra sin kørsel på syv.
Vi skal være i Briony Lodge at møde hende. "
"Og hvad så?" "Du skal forlade det til mig.
Jeg har allerede aftalt, hvad der skal ske. Der er kun ét punkt, hvor jeg skal
insisterer.
Du må ikke blande sig, uanset hvad der sker. Du forstår? "
"Jeg er for at være neutral?" "For at gøre noget som helst.
Der vil formentlig være nogle små ubehageligheder.
Må ikke deltage i det. Det vil ende i mit væsen føres ind i
hus.
Fire eller fem minutter efter i dagligstuen vinduet åbnes.
Du er til station dig tæt på, at åbne vinduet. "
"Ja".
"Du skal se mig, for jeg vil være synlige for dig."
"Ja".
"Og når jeg hæve min hånd - så - du vil kaste ind i lokalet, hvad jeg give dig til
kast, og vil på samme tid, hæve råbet af brand.
Du helt følge mig? "
"Helt." "Det er ikke noget meget frygtindgydende," sagde han,
at tage en lang cigar-formet rulle op af lommen.
"Det er en almindelig blikkenslager er røg-raket, forsynet med en hætte i hver ende for at gøre det
self-belysning. Din opgave er begrænset til det.
Når du hæver din græde af brand, vil det blive taget op af ganske mange mennesker.
Du kan derefter gå til enden af gaden, og jeg vil slutte dig i ti minutter.
Jeg håber, at jeg har gjort mig klart? "
"Jeg er til at forblive neutral, for at komme i nærheden af vinduet, for at se dig, og på signal til
smider i dette objekt, derefter at hæve græde af ild, og at vente dig på hjørnet af
på gaden. "
"Netop." "Så har du helt kan stole på mig."
"Det er fremragende. Jeg tror måske, det er næsten på tide, at jeg
forberede sig til den nye rolle, jeg har at spille. "
Han forsvandt ind i sit soveværelse og vendte tilbage i et par minutter i karakter
af en elskværdig og enfoldige Nonconformist præst.
Hans brede sorte hat, hans baggy bukser, hans hvide slips, hans sympatiske smil, og
generelle udseende peering og velvillige nysgerrighed var sådanne som Mr. John Hare alene
kunne have tangeret.
Det var ikke blot, at Holmes ændrede hans kostume.
Hans udtryk, hans måde, hans meget sjæl syntes at variere med hver ny del, der
han antaget.
Scenen mistede en fin skuespiller, selv som videnskab mistet en akut reasoner, når han
blev en specialist i kriminaliteten.
Det var en 6:15, da vi forlod Baker Street, og det stadig ville have ti
minutter til den time, da vi befandt os i Serpentine Avenue.
Det var allerede tusmørke, og lamperne var lige ved at blive tændt, som vi gik op og ned
foran Briony Lodge, venter på den kommende dets beboer.
Huset var lige som jeg havde forestillet det fra Sherlock Holmes 'kortfattet
beskrivelse, men beliggenheden ud til at være mindre privat, end jeg havde forventet.
Tværtimod, for en lille gade i et roligt kvarter var det bemærkelsesværdigt
animeret.
Der var en gruppe af lurvet klædte mænd rygning og griner i et hjørne, en
saks-kværn med hans hjul, to gardere, der var flirter med en sygeplejerske-
pige, og flere velklædte unge mænd
der var lounging op og ned med cigarer i munden.
"Ser du," sagde Holmes, som vi gik frem og tilbage foran huset, "dette
ægteskab snarere forenkling. Fotografiet bliver et tveægget
våben nu.
Chancerne er, at hun ville være lige så utilbøjelig til at blive set af Mr. Godfrey Norton, som
Vores klient er til at komme for øjnene af sin prinsesse.
Nu er spørgsmålet, hvor er vi til at finde fotoet? "
"Hvor, ja?" "Det er højst usandsynligt, at hun bærer det
omkring med hende.
Det er kabinet størrelse. For store til let fortielse omkring en
Kvindens kjole. Hun ved, at kongen er i stand til
have hende waylaid og søgte.
To forsøg på den slags, der allerede er foretaget.
Vi kan tage det, altså, at hun ikke bærer det om med hende. "
"Hvor da?"
"Hendes bankmand eller hendes advokat. Der er, at dobbelt mulighed.
Men jeg er tilbøjelig til at tro ingen af delene. Kvinder er naturligt hemmelighedsfulde, og de
kan lide at gøre deres egne hemmelig.
Hvorfor skulle hun aflevere det til andre? Hun kunne stole på sin egen værgemål, men
hun kunne ikke fortælle, hvad indirekte eller politisk indflydelse kan blive bragt til
bærer på en forretningsmand.
Desuden huske, at hun havde besluttet at bruge det inden for et par dage.
Det må være, hvor hun kan lægge sine hænder på det.
Det skal i sit eget hus. "
"Men det har to gange været indbrud." "Sladder!
De vidste ikke, hvordan skal se ud. "" Men hvordan vil du se? "
"Jeg vil ikke se."
"Hvad så?" "Jeg vil få hende til at vise mig."
"Men hun vil nægte." "Hun vil ikke være i stand til.
Men jeg høre rumlen af hjul.
Det er hendes vogn. Nu udfører mine ordrer til punkt og prikke. "
Da han talte skæret af de side-lysene på en vogn kom rundt i kurve
avenue.
Det var en smart lille Landau, der raslede op til døren Briony Lodge.
Da det trak op, en af de dagdriveri mænd på hjørnet stiplede frem til at åbne døren
i håb om at tjene en kobber, men blev skubbet væk af en anden dagdriver, der havde
styrtede op med den samme hensigt.
En heftig skænderi brød ud, hvilket blev forøget med de to gardere, der tog
sider med en af de liggestole, og ved saks-kværn, der var lige så varmt på
den anden side.
Et slag blev ramt, og på et øjeblik den dame, som var trådt fra sin vogn,
var centrum for en lille knude af skyllet og kæmper for mænd, der slog brutalt på
hinanden med deres knytnæver og stokke.
Holmes styrtede ind i menneskemængden for at beskytte damen, men netop som han nåede hende, at han gav en
græde og faldt til jorden med blodet løbe frit ned ad hans ansigt.
Ved hans fald garderne tog til deres hælene i den ene retning og liggestole in
den anden, mens en række bedre klædt folk, der havde set det slagsmål, uden at
deltager i det, overfyldt for at hjælpe damen og til at varetage den sårede mand.
Irene Adler, som jeg stadig vil kalde hende, havde skyndte sig op ad trappen, men hun stod ved
top med hendes fantastiske figur skitseret mod lysene i salen, ser tilbage i
på gaden.
"Er den stakkels herre meget ondt?" Spurgte hun.
"Han er død," råbte flere stemmer. "Nej, nej, der er liv i ham!" Råbte
en anden.
"Men han vil være væk, før du kan få ham til hospitalet."
"He'sa brave fyr," sagde en kvinde. "De ville have haft dames pung og
se hvis det ikke havde været for ham.
De var en bande, og en grov en, også. Ah, han trækker vejret nu. "
"Han kan ikke ligge på gaden. Må vi bringe ham i, marm? "
"Sandelig.
Bring ham ind i dagligstuen. Der er en behagelig sofa.
På denne måde, tak! "
Langsomt og højtideligt blev han båret ind Briony Lodge og er udarbejdet på de vigtigste
værelse, mens jeg stadig observeret en sag fra mit indlæg ved vinduet.
Lamperne var tændt, men blinds var ikke blevet trukket, så jeg kunne se Holmes
da han lå på sofaen.
Jeg ved ikke, om han blev grebet af samvittighedsnag på det tidspunkt for den rolle, han
spillede, men jeg ved at jeg aldrig følte mig mere hjerteligt flov over mig selv i mit liv
end da jeg så den smukke skabning
mod hvem jeg var konspirerer, eller nåde og venlighed, hvormed hun ventede på
den sårede mand.
Og alligevel ville være den sorteste forræderi til Holmes at trække tilbage nu fra den del
som han havde betroet mig. Jeg forhærdede mit hjerte, og tog røg-
raket fra under min Ulster.
Efter alt, tænkte jeg, at vi ikke skade hende.
Vi er, men forhindrer hende i at skade en anden.
Holmes havde sat sig op på sofaen, og jeg så ham bevægelse som en mand, der har behov for
luft. En pige løb tværs af og kastede åbne
vindue.
I samme øjeblik jeg så ham tage hans hånd og på signal jeg smed min raket
ind i rummet med et udråb af "Fire!"
Ordet var ikke så snart ud af min mund end hele mængden af tilskuere, godt klædt
og syge - herrer, ostlers og Tjener-piger - samlet i en generel Skrig
"Fire!"
Tykke skyer af røg krøllet gennem stuen og ud på det åbne vindue.
Jeg fangede et glimt af farende tal, og et øjeblik senere stemme Holmes fra
inden forsikre dem om, at det var en falsk alarm.
Glider gennem råbe menneskemængden lavede jeg min vej til hjørnet af gaden, og i
ti minutter var glad for at finde min vens arm i min, og at komme væk fra
skueplads for oprør.
Han gik hurtigt og i stilhed i nogle få minutter, indtil vi havde vendt ned ad en af
de stille gader, der fører mod Edgeware Road.
"Du gjorde det meget pænt, Doktor," bemærkede han.
"Intet kunne have været bedre. Det er i orden. "
"Du har fotoet?"
"Jeg ved, hvor det er." "Og hvordan fandt du ud?"
"Hun viste mig, da jeg fortalte dig at hun ville." "Jeg er stadig i mørket."
"Jeg ønsker ikke at lave et mysterium," sagde han leende.
"Sagen var helt enkelt. Du, selvfølgelig, så, at alle i
Gaden blev en medskyldig.
De var alle ansat for om aftenen. "" Jeg gættede så meget. "
"Så, når rækken brød ud, havde jeg en lille fugtig rød maling i håndfladen af mine
hånden.
Jeg styrtede frem, faldt ned, slog min hånd til mit ansigt, og blev en ynkelig
skue. Det er et gammelt trick. "
"Det jeg også kunne forstå."
"Så de bar mig i. Hun var bundet til at have mig i.
Hvad andet kunne hun gøre? Og ind i hendes stue, var som
meget plads som jeg mistænkte.
Det lå mellem denne og hendes soveværelse, og jeg var fast besluttet på at se hvilke.
De lagde mig på en sofa, jeg vinkede til luft, blev de tvunget til at åbne
vindue, og du havde din chance. "
"Hvordan gik det hjælpe dig?" "Det var helt afgørende.
Når en kvinde mener, at hendes hus er i brand, hendes instinkt er på én gang at haste til
de ting, som hun værdier fleste.
Det er en helt overvældende impuls, og jeg har mere end én gang benyttet sig af
den.
I tilfælde af Darlington substitution skandale det var brug for mig, og også i
den Arnsworth Slot forretning. En gift kvinde fat på hendes barn, en
ugift man når til hendes juvel-box.
Nu stod det klart for mig, at Vor Frue af til-dag havde intet i huset mere dyrebare
for hende end hvad vi er på jagt efter. Hun ville skynde at sikre dette.
Alarmen for brand var beundringsværdig gjort.
Den røg og råbte var nok til at ryste nerver af stål.
Hun svarede smukt.
Fotografiet er i en niche bag et glidende panel lige over højre klokke-
pull. Hun var der på et øjeblik, og jeg fangede en
glimt af den, som hun halvt trak det ud.
Da jeg råbte at det var en falsk alarm, hun har erstattet den, kiggede på raketten,
styrtede ud af værelset, og jeg har ikke set hende siden.
Jeg rejste mig, og gør mine undskyldninger, flygtede fra huset.
Jeg tøvede, om at forsøge at sikre fotografiet på én gang, men kusken
var kommet ind, og da han kiggede mig snævert virkede det mere sikkert at vente.
Lidt over-precipitance kan ødelægge alt. "
"Og nu?" Spurgte jeg.
"Vores mission er næsten færdig. Jeg vil kalde med kongen i morgen, og
med dig. hvis du holder af at komme med os
Vi bliver vist ind i dagligstuen til at vente på damen, men det er sandsynligt, at
når hun kommer hun kan finde hverken os eller fotografiet.
Det kan være en tilfredsstillelse at hans Majestæt for at genvinde det med sine egne hænder. "
"Og hvornår vil du kalder?" "Klokken otte om morgenen.
Hun vil ikke være oppe, så vi skal have en klar felt.
Desuden skal vi være hurtig, for dette ægteskab kan betyde en fuldstændig ændring i hendes
liv og vaner.
Jeg må ledning til kongen straks. "Vi var nået til Baker Street og var holdt op
ved døren. Han ledte efter hans lommer til nøglen
når nogen passerer sagde:
"Godnat, Mister Sherlock Holmes." Der var flere mennesker på fortovet
på det tidspunkt, den hilsen, men syntes at komme fra en slank ungdom i en Ulster, der havde
skyndte sig forbi.
"Jeg har hørt den stemme før," sagde Holmes og stirrede ned ad svagt oplyste gade.
"Nu, jeg spekulerer på, hvem fanden, der kunne have været."
III. Jeg sov på Baker Street den aften, og vi
var beskæftiget på vores toast og kaffe om morgenen, da kongen af Bøhmen styrtede
ind i rummet.
"Du har virkelig fået det!" Råbte han, greb Sherlock Holmes ved enten skulder
og søger ivrigt ind i hans ansigt. "Ikke endnu."
"Men du har håb?"
"Jeg har håb." "Så, kom.
Jeg går helt utålmodighed efter at være væk. "" Vi skal have en taxa. "
"Nej, min Brougham venter."
"Så der vil forenkle tingene." Vi gik ned og startede en gang mere for
Briony Lodge. "Irene Adler er gift," sagde Holmes.
"Gift!
Hvornår? "" I går. "
"Men til hvem?" "Til en engelsk advokat ved navn Norton."
"Men hun kunne ikke elske ham."
"Jeg er i håb om, at hun gør." "Og hvorfor i håb?"
"Fordi det ville skåne Deres Majestæt al frygt for fremtidige gener.
Hvis damen elsker sin mand, hun ikke elsker Deres Majestæt.
Hvis hun ikke elsker Deres Majestæt, er der ingen grund til, at hun skal blande sig
Deres Majestæt plan. "
"Det er sandt. Og alligevel - Nå!
Jeg ville ønske, hun havde været for min egen station! Hvad en dronning, hun ville have gjort! "
Han recidiverende ind i en mut tavshed, som ikke blev brudt, før vi udarbejdede i Serpentine
Avenue. Døren til Briony Lodge var åben, og en
ældre kvinde stod på trinene.
Hun iagttog os med et sardonisk øjet, da vi trådte fra Brougham.
"Mr. Sherlock Holmes, jeg tror? "Sagde hun.
"Jeg er Mr. Holmes," svarede min kammerat, kigger på hende med en udspørgen og
temmelig forskrækket blik. "Ja!
Min frue fortalte mig, at du var tilbøjelige til at ringe.
Hun forlod i morges sammen med sin mand ved 5:15 toget fra Charing Cross til
Kontinent. "
"Hvad!" Sherlock Holmes vaklede tilbage, hvid med
ærgrelse og overraskelse. "Mener du, at hun har forladt England?"
"Aldrig at vende tilbage."
"Og papirerne?" Spurgte kongen hæst. "Alt er tabt."
"Vi skal se."
Han skubbede forbi tjeneren og styrtede ind i stuen, efterfulgt af kongen og
mig selv.
Møblerne blev spredt rundt i alle retninger, med demonteret hylder og åbne
skuffer, som om damen havde hast plyndret dem før hendes fly.
Holmes styrtede på klokke-pull, rev tilbage en lille glidende lukker, og kaster i hans
hånd, trak et fotografi og et brev.
Fotografiet var af Irene Adler sig selv i aften kjole, brevet blev
superscribed til "Sherlock Holmes, Esq. At være efterladt indtil opfordrede til. "
Min veninde rev den op, og vi alle tre læse det sammen.
Det var dateret ved midnat den foregående nat og kørte på denne måde:
"Min kære MR. Sherlock Holmes, - Du skal virkelig gjorde det meget godt.
Du tog mig helt ind. Indtil efter at alarmen for brand, havde jeg ikke en
mistanke.
Men så, da jeg fandt, hvordan jeg havde forrådt mig selv, begyndte jeg at tænke.
Jeg var blevet advaret imod dig måneder siden. Jeg havde fået at vide, at hvis kongen ansat
en agent, ville det helt sikkert være dig.
Og din adresse var blevet givet mig. Men med alt dette, gjorde du mig afsløre, hvad
du ønsker at vide.
Selv efter at jeg blev mistænksom, jeg fandt det svært at tænke ondt af sådan en kær, god gammel
præst. Men, du ved, jeg har været uddannet som
Skuespillerinden mig selv.
Mand kostume er ikke noget nyt for mig. Jeg har ofte drage fordel af den frihed, som
det giver.
Jeg sendte John, kusken, for at se dig, løb op ad trappen, kom ind i min vandre-tøj,
som jeg kalder dem, og kom ned lige som du forlod.
"Nå, jeg fulgt dig til din dør, og så sørgede for, at jeg var virkelig et objekt af
interesse for den berømte Mr. Sherlock Holmes.
Så vil jeg snarere uhensigtsmæssigt, ønsket, at du god nat, og begyndte til templet for at
se min mand.
"Vi både troede, den bedste kilde var flyvning, når de forfølges af så formidabel en
antagonist, så du finder reden tom, når du ringer i morgen.
Med hensyn til fotografiet, kan din klient hvile i fred.
Jeg elsker og er elsket af en bedre mand end han.
Kongen kan gøre, hvad han vil uhindret fra den ene, som han har grusomt
forurettet.
Jeg holder det kun for at beskytte mig selv, og for at bevare et våben, som altid vil sikre
mig fra ethvert skridt, som han kan tage i fremtiden.
Jeg forlader et fotografi, som han måtte sørge for at besidde, og jeg er fortsat, kære Mr. Sherlock
Holmes, "Meget virkelig Deres," IRENE Norton, født
Adler. "
"Hvad en kvinde -! Åh, hvad en kvinde" sagde kongen af Bøhmen, da vi havde alle tre læst
denne epistel. "Sagde jeg ikke fortælle dig, hvordan du hurtigt og resolut
hun var?
Ville hun ikke har gjort en beundringsværdig dronning? Er det ikke en skam, at hun ikke var på min
niveau? "
"Fra hvad jeg har set af den dame, hun synes faktisk at være på en meget anderledes
niveau til Deres Majestæt, "sagde Holmes koldt.
"Jeg er ked af, at jeg ikke har været i stand til at bringe Deres Majestæt virksomhed til et mere
vellykket afslutning. "" Tværtimod, min kære Herre, "råbte
Kong, "intet kunne være mere succesfuld.
Jeg ved, at hendes ord er ukrænket. Fotografiet er nu så sikkert som om det var
i ilden. "" Jeg er glad for at høre din Majestæt sige det. "
"Jeg er enormt i gæld til dig.
Bed fortælle mig, hvordan jeg kan belønne dig. Denne ring - "Han gled en smaragd slange
ring af sin finger og holdt den ud på sin hule hånd.
"Deres Majestæt har noget, som jeg bør værdsætte endnu stærkere," sagde Holmes.
"Du har, men at kalde det." "Dette foto!"
Kongen stirrede forundret på ham.
"Irene fotografi!" Råbte han. "Selvfølgelig, hvis du ønsker det."
"Jeg takker Deres Majestæt. Så er der ikke mere at gøre i
sagen.
Jeg har den ære at ønske dig en rigtig god morgen. "
Han bukkede og vendte væk uden at iagttage den hånd, som kongen havde
strakt ud til ham, satte han ud i mit selskab for hans kamre.
Og det var sådan en stor skandale truede med at påvirke de rige Bøhmen, og hvordan
de bedste planer for Mr. Sherlock Holmes blev slået af en kvindes wit.
Han plejede at gøre sig lystig over den dygtighed af kvinder, men jeg har ikke hørt ham gøre det af
sent.
Og når han taler om Irene Adler, eller når han refererer til hendes fotografi, er det altid
under den ærefulde titel af kvinden.
>
The Adventures af Sherlock Holmes af Sir Arthur Conan Doyle
ADVENTURE II. Den rødhårede LEAGUE
Jeg havde opfordret min ven, Mr. Sherlock Holmes, en dag i efteråret sidste år
og fandt ham i dyb samtale med en meget tyk, rødmosset ansigt, ældre herre
med flammende rødt hår.
Med en undskyldning for min indtrængen, var jeg lige ved at trække sig, når Holmes trak mig
brat ind i rummet og lukkede døren bag mig.
"Du kan umuligt være kommet på et bedre tidspunkt, min kære Watson," sagde han
hjerteligt. "Jeg var bange for, at du var forlovet."
"Så jeg er.
I høj grad. "" Så kan jeg vente i det næste rum. "
"Slet ikke.
Denne gentleman, Mr. Wilson, har været min partner og hjælper i mange af mine mest
vellykkede tilfælde, og jeg er ikke i tvivl om, at han vil være af størst mulig brug for mig i jeres
også. "
Den korpulente herre rejste sig halvt fra sin stol og gav en bob for hilsen, med en
hurtig lille spørgende blik fra hans lille fede-omkranset øjne.
"Prøv den sofa," sagde Holmes, tilbagefald i sin lænestol og satte sin
fingerspidserne sammen, som det var hans skik, når det retlige stemninger.
"Jeg ved, min kære Watson, at du deler min kærlighed til alt der er bizart og uden for
konventioner og ensformige rutine i dagligdagen.
Du har vist din nydelse for den ved den entusiasme, som har bedt dig til
krønike, og hvis du vil undskylde at jeg siger det, noget at pynte så mange af
min egen lille eventyr. "
"Dine sager har faktisk været af den største interesse for mig," bemærkede jeg.
"Man vil huske, at jeg bemærkede den anden dag, lige før vi gik ind i
meget simpelt problem forelagt af Miss Mary Sutherland, at for mærkelige effekter og
ekstraordinære kombinationer vi skal gå til
selve livet, som altid er langt mere vovet end nogen anstrengelse af fantasien. "
"En sætning som jeg tog den frihed at tvivle."
"Du gjorde, doktor, men ikke desto mindre du skal komme rundt til min mening, for ellers har jeg
skal holde på hober sig faktisk, når faktum på dig, indtil din grund bryder sammen under dem
og anerkender mig at være rigtigt.
Nu, Mr. Jabez Wilson her har været god nok til at kalde på mig i morges, og at
begynder en fortælling, der lover at være en af de mest enestående, som jeg har lyttet
til i nogen tid.
Du har hørt mig bemærke, at de mærkeligste og mest unikke ting er meget ofte
forbindes ikke med de større, men med de mindre forbrydelser, og til tider, ja,
hvor der er plads til tvivl, om nogen positiv forbrydelsen er begået.
Så vidt jeg har hørt det er umuligt for mig at sige, om den foreliggende sag er en
tilfælde af kriminalitet eller ej, men forløbet er helt sikkert blandt de mest enestående
at jeg nogensinde har lyttet til.
Måske, Mr. Wilson, ville du have den store venlighed at genoptage dit
fortælling.
Jeg beder jer om ikke blot fordi min ven Dr. Watson ikke har hørt den åbne del, men
også fordi den særlige karakter af historien gør mig ivrig efter at få alle
mulige detaljer fra dine læber.
Som regel, når jeg har hørt nogle lille indikation af forløbet er jeg
stand til at guide mig selv af de tusindvis af andre lignende sager, som opstår på mine
hukommelse.
I den foreliggende sag er jeg tvunget til at indrømme, at fakta er, at efter min bedste
overbevisning, enestående. "
Den svære klient blæste ud af hans bryst med en optræden af nogle lidt stolthed og
trak en beskidt og krøllet avis fra inderlommen af sin kappe.
Da han kiggede ned reklamen kolonnen, med hovedet stak frem og
papiret fladet ud på hans knæ, jeg tog et godt kig på manden og
bestræbt sig på, efter at mode i min
følgesvend, til at læse de indikationer, som kunne blive præsenteret af hans kjole eller
udseende. Jeg gjorde ikke opnå meget, men ved min
inspektion.
Vores besøgende bar hver præg af at være en gennemsnitlig hverdagskost britisk handelsmand,
overvægtige, pompøse og langsomme.
Han havde hellere poset grå hyrde check bukser, en ikke over-ren sort kjole-
frakke, knappede i front, og en trist vest med en tung brassy Albert kæde,
og en firkantet gennemboret lidt af metal dinglende ned som et ornament.
En flosset top-hat og en falmet brun overfrakke med et rynket fløjlskrave lå på en
stol ved siden af ham.
Alt i alt ser ud som jeg ville, var der ikke noget mærkværdigt ved den mand redde hans
flammende rødt hoved, og udtryk for ekstreme ærgrelse og utilfredshed over hans
funktioner.
Sherlock Holmes 'hurtig øje tog i mit fag, og han rystede på hovedet med en
smil, da han bemærkede mit spørgende blikke.
"Ud over den åbenlyse kendsgerninger, han har på et tidspunkt gjort manuelt arbejde, at han tager
snus, at han er en frimurer, at han har været i Kina, og at han har gjort et
betydelig mængde af at skrive sidst, kan jeg udlede intet andet. "
Mr. Jabez Wilson startede op i sin stol, med sin pegefinger på papiret, men hans
øjne på min kammerat.
"Hvordan gjorde i navnet på god formue, du ved alt det, Mr. Holmes?" Spurgte han.
"Hvordan vidste du, for eksempel, at jeg gjorde manuel arbejdskraft.
Det er så sandt som evangelium, for jeg begyndte som et skibs tømrer. "
"Dine hænder, min kære sir. Din højre hånd er ganske en størrelse større end
din venstre.
Du har arbejdet med det, og musklerne er mere udviklede. "
"Tja, snus, dengang, og frimureri?"
"Jeg vil ikke fornærme din intelligens ved at fortælle dig, hvordan jeg læser det, især da,
frem mod de strenge regler i din ordre, kan du bruge en bue-og-kompas
Brystnaal. "
"Ah, selvfølgelig, glemte jeg det. Men at skrive? "
"Hvad andet kan angives med denne ret manchet så meget blanke for fem inches, og
forlod den ene med den glatte patch nær albuen, hvor du hviler den på bordet? "
"Nå, men Kina?"
"Den fisk, du har tatoveret umiddelbart over dit højre håndled kan
kun har været udført i Kina.
Jeg har lavet en lille undersøgelse af tatovering mærker og har endda bidraget til litteraturen
af emnet.
Det trick af farvning fiskenes skalaerne i en sart lyserød er ganske særegne for
Kina.
Når du derudover ser jeg en kinesisk mønt hængende fra dit ur-kæde, sagen
bliver endnu mere simpelt. "Mr. Jabez Wilson lo tungt.
"Nå, jeg aldrig!" Sagde han.
"Jeg troede først, at du havde gjort noget smart, men jeg kan se, at der var
intet i det, trods alt. "" Jeg begynder at tænke, Watson, "sagde Holmes,
"At jeg laver en fejl til at forklare.
'Omne ignotum pro Magnifico,' du ved, og min stakkels lille rygte, sådan som den er,
vil lide skibbrud, hvis jeg er så oprigtig. Kan du ikke finde annoncen, Mr.
Wilson? "
"Ja, jeg har fået det nu," svarede han med sin tykke røde fingeren plantet halvvejs ned
kolonnen. "Her er det.
Dette er hvad der begyndte det hele.
Du skal bare læse det for dig selv, sir. "Jeg tog papiret fra ham og læses som
følger:
"TIL den rødhårede LEAGUE: På grund af den arv fra slutningen af Ezekiah Hopkins, af
Libanon, Pennsylvania, USA, er der nu en anden ledig stilling åben, som berettiger en
medlem af Ligaen til en løn på 4 pounds en uge for rent nominelle ydelser.
Alle rødhårede mænd, som er sunde i krop og sind og over en alder af 21
år, er støtteberettigede.
Henvende sig personligt på mandag, klokken elleve, at Duncan Ross, på kontorerne for
Ligaen, 7 pavens Court, Fleet Street. "" Hvad i alverden betyder det? "
Jeg udbrød efter at jeg to gange havde læst i løbet af de ekstraordinære meddelelse.
Holmes grinede og sprællede i sin stol, som han havde for vane, når de er i højt humør.
"Det er lidt væk fra alfarvej, er det ikke?" Sagde han.
"Og nu, Mr. Wilson, off du går på bunden og fortælle os alle om dig selv, din
husstand, og den effekt, dette reklamen havde på din skæbne.
Du vil først lave en note, Doctor, af papiret og den dato. "
"Det er The Morning Chronicle den 27. april 1890.
Blot to måneder siden. "
"Very good. Nu, Mr. Wilson? "
"Tja, det er lige som jeg har fortalt dig, Mr. Sherlock Holmes," sagde Jabez
Wilson, tørrede sig over panden, "jeg har en lille pantelåner drift på Coburg
Square, nær byen.
Det er ikke en meget stor affære, og i de senere år har det ikke gjort mere end bare at give
mig en levende.
Jeg plejede at være i stand til at holde to assistenter, men nu har jeg kun holde én, og jeg ville have en
job til at betale ham, men at han er villig til at komme til halv løn, således at lære
forretning. "
"Hvad er navnet på denne forpligter ungdommen?" Spurgte Sherlock Holmes.
"Hans navn er Vincent Spaulding, og han er ikke sådan en ungdom, enten.
Det er svært at sige sin alder.
Jeg burde ikke ønsker en smartere assistent, Mr. Holmes, og jeg ved godt, at han kunne
bedre selv og tjen dobbelte af, hvad jeg kan give ham.
Men, trods alt, hvis han er tilfreds, hvorfor skulle jeg sætte tanker i hovedet? "
"Hvorfor, ja?
Du virker mest heldige i at have en EMPLOYE, der kommer under fuld markedsadgang
pris. Det er ikke en fælles oplevelse blandt
arbejdsgivere i denne alder.
Jeg ved ikke, at din assistent ikke er lige så bemærkelsesværdig som din reklame. "
"Åh, han har sine fejl, også," sagde Mr. Wilson.
"Aldrig var sådan en fyr for fotografering.
Knipset løs med kameraet, når han burde være bedre hans sind, og så dykning
ned i kælderen som en kanin ind i sit hul for at udvikle sine billeder.
Det er hans største fejl, men i det hele he'sa god arbejder.
Der er ingen næstformand i ham. "" Han er stadig med dig, formoder jeg? "
"Ja, sir.
Han og en pige på fjorten, der gør en smule simpel madlavning og holder sted
ren - det er alt jeg har i huset, for jeg er enkemand og har aldrig haft nogen familie.
Vi lever meget stille, sir, vi tre, og vi holde et tag over vores hoveder og betale
vores gæld, hvis vi ikke gør noget mere. "Det første, der satte os ud var, at
reklame.
Spaulding, han kom ned på kontoret netop denne dag otte uger, med denne meget
papir i hånden, og han siger: "Jeg ønsker at Herren, Mr. Wilson, at jeg
var en rødhåret mand. '
"" Hvorfor det? "Jeg spørger.
"" Hvorfor, "siger han, 'her er en anden stilling som medlem af Folkeforbundet den rødhårede mænd.
Det er værd ganske lille formue at enhver mand, der får det, og jeg forstår, at
der er flere ledige stillinger end der er mænd, så de trustees er på deres
vid og sans 'end hvad man skal gøre med pengene.
Hvis mit hår kun ville skifte farve, Her er en hyggelig lille krybbe alle klar for mig til at træde
ind. "" Hvorfor, hvad er det så? '
Spurgte jeg.
Du ser, Mr. Holmes, jeg er en meget ophold-at-home mand, og da min virksomhed kom til mig
i stedet for min skulle gå til det, var jeg ofte ugevis uden at sætte min fod
over døren-måtten.
På den måde vidste jeg ikke meget af, hvad der foregik udenfor, og jeg var altid glad for
lidt nyheder.
"'Har du aldrig hørt om League of den rødhårede mænd?' Spurgte han med øjnene
åben. "'Aldrig'.
"" Hvorfor mon blive ved det, for du er berettiget dig selv for et af de
ledige stillinger. '"" Og hvad er de værd?'
Spurgte jeg.
"'Åh, bare et par hundrede om året, men arbejdet er lille, og det behøver ikke
forstyrre meget med ens andre erhverv. "
"Nå, kan du nemt tro, at det fik mig til at spidse ørerne, for virksomheden har
ikke været alt for godt for nogle år, og et ekstra par hundrede ville have været
meget handy.
"'Fortæl mig alt om det," sagde I.
"" Nå, "sagde han og viste mig annoncen, 'kan du se for dig selv
at League har en ledig stilling, og der er den adresse, hvor du skal søge om
oplysninger.
Så vidt jeg kan forstå, blev League grundlagt af en amerikansk millionær, Ezekiah
Hopkins, som var meget ejendommelige i hans måder.
Han var selv rødhåret, og han havde en stor sympati for alle rødhårede mænd, og så
da han døde, blev det konstateret, at han havde forladt sin enorme formue i hænderne på
formueforvaltere, til med instruktioner anvende
interesse for at give af let kajpladser til mænd, hvis hår er i denne farve.
Fra alle Jeg hører det er flot løn og meget lidt at gøre. "
"'Men,' sagde jeg,» ville der være millioner af rødhårede mænd, der ville finde anvendelse. "
"Ikke så mange som du måske tror," svarede han.
'Du ser det er virkelig begrænset til Londons og voksne mænd.
Denne amerikanske var startet fra London, da han var ung, og han ønskede at gøre den gamle
byen en god tur.
Så igen, har jeg hørt det ikke bruge dine gælder, hvis dit hår er lys rød eller mørk
rød, eller noget, men reel lyse, flammende, flammende rød.
Nu, hvis du gad anvende, Mr. Wilson, ville du bare gå ind, men måske ville det
næppe være umagen værd at sætte dig ud af vejen af hensyn til et par
hundred pounds. "
"Nu er det en kendsgerning, herrer, som du kan se for jer selv, at mit hår er af en
meget fuld og rig tone, så det forekom mig, at hvis der skulle være nogen
konkurrence i sagen stod jeg så god en chance som enhver mand, jeg nogensinde havde mødt.
Vincent Spaulding syntes at vide så meget om det, at jeg troede, han kunne vise sig
nyttigt, så jeg beordrede ham til at stille op skodderne for dagen og til at komme med det samme
med mig.
Han var meget villig til at have en ferie, så vi lukker virksomheden op og startede for
den adresse, der blev givet os i annoncen.
"Jeg har aldrig håber at se sådan et syn, som det igen, Mr. Holmes.
Fra nord, syd, øst og vest hver mand, som havde en skygge af rødt i hans hår havde
trampede ind i byen for at besvare annoncen.
Fleet Street blev kvalt med rødhårede Folk, og pavens Court lignede en
Coster er orange trillebør.
Jeg skulle ikke have troet, der var så mange i hele landet, som blev bragt
sammen af, at enlige reklame.
Hver farvenuance de var - halm, citron, appelsin, mursten, irsk setter, lever,
ler, men som Spaulding sagde, var der ikke mange, der havde den virkelige levende flamme-
farvet nuance.
Da jeg så, hvor mange ventede, ville jeg have givet den op i fortvivlelse, men Spaulding
ville ikke høre tale om det.
Hvordan han gjorde det kunne jeg ikke forestille mig, men han skubbede og trak og stangede, indtil han fik
mig gennem mængden, og helt op til de skridt, som førte til kontoret.
Der var en dobbelt strøm på trappe, nogle går op i håbet, og nogle kommer tilbage
modløs, men vi kilet i så godt som vi kunne, og snart befandt os i
kontor. "
"Din erfaring har været mest underholdende en," sagde Holmes som sin
klient pause og forfrisket hans minde med en stor knivspids af snus.
"Bed fortsætte din meget interessant udtalelse."
"Der var intet i kontoret, men et par træstole og en aftale bord,
bag hvilket sad en lille mand med et hoved, der var endnu rødere end mine.
Han sagde et par ord til hver kandidat, da han kom op, og da han altid lykkedes at finde
nogle fejl i dem, der ville diskvalificere dem.
Kom godt i en ledig stilling syntes ikke at være sådan en meget let sag, trods alt.
Men når vores tur kom den lille mand var meget mere gunstig for mig end nogen
af de andre, og han lukkede døren, da vi trådte ind, så han kunne have en privat
ord med os.
"'Dette er Mr. Jabez Wilson," sagde min assistent,' og han er villig til at udfylde et
ledig plads i ligaen. '"' Og han er beundringsværdig velegnet til det,» de
andre besvaret.
"Han har alle krav. Jeg kan ikke huske, når jeg har set noget
så fin. "
Han tog et skridt baglæns, lagde Hovedet på den ene side og stirrede på mit hår, før jeg følte
ganske undseelig.
Så han pludselig kastet frem, vredet min hånd, og lykønskede mig varmt på min
succes. "Det ville være uretfærdigt at tøve," sagde
han.
"Du vil dog er jeg sikker på, undskyld mig for at tage en oplagt forholdsregel. '
Med det greb han mit hår i begge hans hænder, og trak indtil jeg råbte med
smerte.
"Der er vand i dine øjne," sagde han, da han løsladt mig.
"Jeg opfatter, at alt er som det skal være.
Men vi er nødt til at være forsigtige, for vi to gange er blevet bedraget af parykker og en gang ved at
maling. Jeg kunne fortælle historier af beg
som ville afsky dig med den menneskelige natur. "
Han gik hen til vinduet og råbte gennem den i toppen af hans stemme, at
stilling blev besat.
Et suk af skuffelse kom op nedefra, og den folkelige alle trippede væk i
forskellige retninger, indtil der ikke var en rød-head for at blive set med undtagelse af min egen, og at
af manager.
"" Mit navn, "sagde han," er Mr. Duncan Ross, og jeg er mig selv en af de pensionister, når
fonden fra vores andre ædle velgører. Er du en gift mand, Mr. Wilson?
Har du en familie? "
"Jeg svarede, at jeg ikke havde. "Hans ansigt faldt med det samme.
"" Kære mig! "Sagde han alvorligt," Det er meget alvorligt indeed!
Jeg er ked af at høre dig sige det.
Fonden var naturligvis, til formering og spredning af den rød-hoveder, som
samt for deres vedligeholdelse. Det er yderst uheldigt, at du
bør være en bachelor. "
"Mit ansigt forlænget på dette, Mr. Holmes, for jeg troede at jeg var ikke at have
ledig efter alle, men efter at have tænkt over det i et par minutter sagde han, at det
ville være i orden.
"'I tilfælde af en anden," sagde han, "den indvending kunne være fatalt, men vi må
strække et punkt til fordel for en mand med en sådan hår som din.
Hvornår skal du være i stand til at træde ind på din nye opgaver? "
"" Nå, det er lidt akavet, for jeg har en forretning allerede, "sagde I.
"Åh, pyt om det, Mr. Wilson!" Sagde Vincent Spaulding.
'Jeg ville være i stand til at passe det for dig.'
"'Hvad ville være de timer?'
Spurgte jeg. "'Ti til to."
"Nu er en pantelåner virksomhed er for det meste gøres på en aften, Mr. Holmes, især
Torsdag og fredag aften, hvilket er lige før betalings-dagen, så det ville passe mig meget
godt at tjene lidt om morgenen.
Desuden vidste jeg, at min assistent var en god mand, og at han ville se på noget
, der viste op. "'Det ville passe mig meget godt," sagde I.
"Og den løn?"
"'4 Om pounds en uge." "Og arbejdet?'
"'Er rent nominelle.'" 'Hvad kalder du rent nominelle?'
"" Nå, skal du være på kontoret, eller i det mindste i bygningen, hele tiden.
Hvis du orlov, mister du hele din position for evigt.
Viljen er meget klar på dette punkt.
Du behøver ikke opfylder betingelserne, hvis du rokke fra kontoret i løbet af denne tid. "
"Det er kun fire timer om dagen, og jeg vil ikke tænke på at forlade," sagde I.
"'Ingen undskyldning vil benytte," sagde Mr. Duncan Ross, »hverken sygdom eller virksomhed eller
noget andet. Der må du blive, eller du mister din
billet. "
"'Og arbejdet?'" 'Er at kopiere de "Encyclopaedia
Britannica. "Der er det første bind af den i denne
pressen.
Du skal finde dit eget blæk, penne, og blotting-papir, men vi giver denne tabel
og stol. Vil du være klar til i morgen? '
"" Selvfølgelig, "svarede jeg.
"'Så, farvel, Mr. Jabez Wilson, og lad mig lykønske Dem endnu en gang mere på
vigtig position, som du har været så heldige at vinde. "
Han bukkede mig ud af rummet og jeg gik hjem med min assistent, næppe vide, hvad de skal
sige eller gøre, var jeg så glad på min egen lykke.
"Nå, jeg tænkte over sagen hele dagen, og ved aften jeg var i dårligt humør igen;
for jeg helt havde overtalt mig selv, at hele sagen skal være nogle store hoax eller
svig, men hvad dens formål kunne være jeg kunne ikke forestille mig.
Det virkede helt forbi tro på, at nogen kunne foretage en sådan vilje, eller at de
ville betale et sådant beløb for at gøre noget så simpelt som at afskrive den "Encyclopaedia
Britannica. "
Vincent Spaulding gjorde hvad han kunne for at muntre mig op, men ved sengetid jeg havde begrundet
mig selv ud af det hele.
Men i morgen jeg fast besluttet på at have et kig på det alligevel, så jeg købte en
penny flaske blæk, og med en fjer-pen, og syv ark Foolscap papir, jeg
startede for pavens Court.
"Nå, til min overraskelse og glæde, alt var som højre som muligt.
Bordet blev sat ud og klar til mig, og Mr. Duncan Ross var der at se, at jeg fik
ret til at arbejde.
Han startede mig ud på bogstavet A, og så forlod han mig, men han ville falde ind fra
tid til at se, at alt var orden med mig.
Klokken to, han bød mig god dag, komplimenterede mig på det beløb, jeg havde
skrevet, og låste døren til kontoret efter mig.
"Det gik dag efter dag, Mr. Holmes, og på lørdag lederen kom ind og
beklædt ned fire gyldne regenter for mit uges arbejde.
Det var den samme i næste uge, og det samme ugen efter.
Hver morgen jeg var der i ti, og hver eftermiddag, jeg gik på to.
Ved grader Mr. Duncan Ross tog at komme i kun en gang af en morgen, og derefter, efter
en tid, var han ikke kommet ind på alle.
Still, selvfølgelig, jeg aldrig vovet at forlade lokalet for et øjeblik, for jeg ikke var sikker på
da han måtte komme, og billets var så god en, og passede mig så godt, at jeg
ville ikke risikere at miste det.
"Otte uger gik bort som denne, og jeg havde skrevet om abbeder og bueskydning og
Armour og Arkitektur og Attika, og håbede, med omhu, så jeg kunne komme videre til
B er inden længe.
Det kostede mig noget i Foolscap, og jeg havde temmelig næsten fyldt en hylde med mine
skrifter. Og så pludselig det hele kom
til ophør. "
"At en ende?" "Ja, sir.
Og senest her til morgen.
Jeg gik til mit arbejde som sædvanlig klokken ti, men døren var lukket og låst med en
lille firkant af pap hamret på midten af panelet med en tack.
Her er det, og du kan læse for dig selv. "
Han holdt et stykke hvidt karton på størrelse med et ark note-papir.
Der stod på denne måde: den rødhårede LEAGUE
IS
Opløst. 9 oktober 1890.
Sherlock Holmes og jeg undersøgte det Curt annoncering og rueful ansigt bag det,
indtil den komiske side af sagen, så fuldstændigt overtopped hver anden
betragtning, at vi begge brast ud i et brøl af latter.
"Jeg kan ikke se, at der er noget meget sjovt," råbte vores klient, rødmen op til
rødderne af hans flammende hoved.
"Hvis du kan gøre noget bedre end at grine ad mig, kan jeg gå andre steder."
"Nej, nej," råbte Holmes og skubbede ham tilbage i stolen, hvorfra han havde halvdelen
steget.
"Jeg ville virkelig ikke glip af din sag for hele verden.
Det er mest forfriskende usædvanligt. Men der er, hvis du vil undskylde at jeg siger
ja, noget lidt sjovt om det.
Bed om hvilke skridt tog du, når du har fundet kortet på døren? "
"Jeg blev forskudt, sir. Jeg vidste ikke, hvad de skal gøre.
Så jeg kaldte på kontorerne rundt, men ingen af dem syntes at vide noget om
den.
Endelig gik jeg til udlejeren, der er en revisor lever på stueetagen, og
Jeg spurgte ham, om han kunne fortælle mig, hvad der var blevet af den rødhårede League.
Han sagde, at han aldrig havde hørt om et sådant organ.
Så spurgte jeg ham, hvem Mr. Duncan Ross var. Han svarede, at navnet var nyt for ham.
"'Ja,' sagde jeg, 'den herre på nr. 4".
"Hvad, den rødhårede mand? '"' Ja. '
"'Åh," sagde han, "hans navn var William Morris.
Han var en advokat og blev ved hjælp af mit værelse som en midlertidig bekvemmelighed, indtil hans nye
lokaler var klar. Han flyttede ud i går. "
"'Hvor kan jeg finde ham?'
"'Åh, på hans nye kontorer. Han fortalte mig adressen.
Ja, 17 King Edward Street, nær St. Pauls. "
"Jeg startede, Mr. Holmes, men da jeg kom til denne adresse det var en Fabrik af
kunstige knæ-caps, og ingen i det havde nogen sinde hørt om enten Mr. William Morris eller
Mr. Duncan Ross. "
"Og hvad gjorde du så?" Spurgte Holmes. "Jeg tog hjem til Saxe-Coburg-pladsen, og jeg
tog efter råd fra min assistent. Men han kunne ikke hjælpe mig på nogen måde.
Han kunne kun sige, at hvis jeg ventede, jeg skulle høre med posten.
Men det var ikke helt god nok, Mr. Holmes.
Jeg ønskede ikke at miste sådan et sted uden kamp, så, da jeg havde hørt, at du
var gode nok til at give råd til fattige folk, der var i brug for det, jeg kom lige
væk til dig. "
"Og du gjorde meget klogt," sagde Holmes. "Din sag er en yderst bemærkelsesværdig
en, og jeg skal være glad for at se på det.
Fra, hvad du har fortalt mig, at jeg tror, at det er muligt, at alvorligere problemer hænger ned fra det
end man ved første øjekast ser ud. "" Grave nok! "sagde Mr. Jabez Wilson.
"Hvorfor har jeg tabt fire kilo om ugen."
"Så vidt du personligt er bekymret," sagde Holmes, "Jeg kan ikke se, at du
har nogen indvending mod denne ekstraordinære liga.
Tværtimod, er du, som jeg forstår, rigere ved at omkring 30 pounds, ikke at tale om
det øjeblik viden, som du har fået på alle spørgsmål, som hører under den
bogstavet A.
Du har mistet noget af dem. "" Nej, sir.
Men jeg ønsker at finde ud af om dem, og hvem de er, og hvad deres formål var i
spille dette prank - hvis det var en sjov - på mig.
Det var en temmelig dyr spøg for dem, for det kostede dem to og tredive pounds. "
"Vi skal bestræbe sig på at rydde op i disse punkter for dig.
Og først, én eller to spørgsmål, Mr. Wilson.
Denne assistent for jeres som først kaldte din opmærksomhed på annoncen - hvordan
længe havde han været hos dig? "
"Om en måneds tid." "Hvordan kom han?"
"I svaret på en annonce." "Var han den eneste ansøger?"
"Nej, jeg havde et dusin."
"Hvorfor valgte du ham?" "Fordi han var handy og ville komme
billigt. "" Klokken halv løn, i virkeligheden. "
"Ja".
"Hvad er han kan lide, dette Vincent Spaulding?" "Lille, kraftig bygget, meget hurtig i sin
måder, ingen hår på hans ansigt, selvom han ikke er korte af tredive.
Har en hvid stænk af syre på hans pande. "
Holmes satte sig op i sin stol i stor spænding.
"Jeg troede så meget," sagde han.
"Har du nogensinde observeret, at hans ører er gennemboret for øreringe?"
"Ja, sir. Han fortalte mig, at en sigøjner havde gjort det for ham
da han var dreng. "
"Hum!" Sagde Holmes, synker tilbage i dybe tanker.
"Han er stadig med dig?" "Åh, ja, sir, jeg har kun lige forladt ham".
"Og har din virksomhed været til stede til i dit fravær?"
"Intet at klage over, sir. Der er aldrig ret meget at gøre i en
morgen. "
"Det vil gøre, Mr. Wilson. Jeg skal gerne give dig en udtalelse
på emnet i løbet af en dag eller to.
I dag er lørdag, og jeg håber, at senest mandag vi kan komme til en konklusion. "
"Nå, Watson," sagde Holmes når vores besøgende havde forladt os, "hvad vil du gøre for
det hele? "
"Jeg gør intet af det," svarede jeg ærligt. "Det er en meget mystisk forretning."
"Som regel," sagde Holmes, "jo mere bizarre en ting er det mindre mystisk det viser sig at
være.
Det er dit hverdagskost, konturløse forbrydelser, der er virkelig forvirrende, ligesom en
almindeligt ansigt er det mest vanskelige at identificere.
Men jeg må bede i løbet af denne sag. "
"Hvad vil du gøre, så?" Spurgte jeg.
"At ryge," svarede han.
"Det er ganske en tre rør problem, og jeg beder, at du ikke vil tale med mig for halvtreds
minutter. "
Han krummede sig op i sin stol, med sin tynde knæene trukket op til hans høg-lignende næse,
og der han sad med lukkede øjne og sin sorte kridtpibe stikke ud som
regning på nogle mærkelige fugl.
Jeg var kommet til den konklusion, at han var faldet i søvn, og faktisk var nikkede
mig selv, da han pludselig sprang ud af sin stol med gestus af en mand, der har
består hans sind og lagde sin pibe ned på kaminhylde.
"Sarasate spiller på St. James Hall i eftermiddag," bemærkede han.
"Hvad tror du, Watson?
Kunne dine patienter spare dig for et par timer? "
"Jeg har intet at gøre i dag. Min praksis er aldrig meget absorberende. "
"Så tag din hat og kommer.
Jeg går igennem byen først, og vi kan få noget frokost på vejen.
Jeg observerer, at der er en god del af tysk musik på programmet, som er
lidt mere til min smag end italiensk eller fransk.
Det er indadvendt, og jeg vil gerne introspect.
Kom med! "
Vi rejste fra Underground så vidt Aldersgate, og en kort gåtur tog os til
Saxe-Coburg Square, skueplads for ental historie, som vi havde lyttet til i
om morgenen.
Det var en trange, lille, lurvet-fornemme sted, hvor fire linjer af nusset to-
storied murstenshuse kiggede ud i en lille skældte-i kabinet, hvor en plænen
splejsede græs og et par klumper af falmede
laurbær-buske lavet en hård kamp mod et røgfrit Laden og fremmedartet stemning.
Tre forgyldt kugler og en brun board med "Jabez Wilson" i hvide bogstaver, på en
Corner House, meddelte det sted, hvor vores rødhårede klient udøvet sin virksomhed.
Sherlock Holmes standsede foran den med hovedet på den ene side og så det hele
over, med hans øjne skinnede klart mellem rynket låg.
Så gik han langsomt op ad gaden, og derefter ned igen til hjørnet, stadig
se skarpt på husene.
Til sidst vendte han tilbage til pantelåner har, og efter at have dunkede kraftigt på
fortovet med sin stok to eller tre gange, gik han hen til døren og bankede på.
Det blev straks åbnet af en lys udseende, glatbarberet ung fyr, der
bad ham om at gribe ind
"Tak," sagde Holmes, "jeg kun ønskede at spørge dig, hvordan du ville gå herfra til
Strand. "" Tredje til højre, fjerde venstre, "svarede
assistent hurtigt, lukke døren.
"Smart fyr, at" observerede Holmes da vi gik væk.
"Han er, efter min mening, den fjerde klogeste mand i London, og for at turde jeg er ikke sikker
at han ikke har et krav at være tredjedel.
Jeg har kendt noget af ham før. "" Naturligvis, "sagde jeg," Mr. Wilsons
assistent tæller for en god handel i denne mysteriet om den rødhårede League.
Jeg er sikker på at du spurgte din måde blot for at du kan se ham. "
"Ikke ham." "Hvad så?"
"Knæene i hans bukser."
"Og hvad gjorde du?" "Hvad jeg forventede at se."
"Hvorfor har du slå fortovet?" "Min kære doktor, det er en tid til
observation, ikke til snak.
Vi er spioner i fjendens land. Vi kender noget af Sachsen-Coburg Square.
Lad os nu undersøge de dele, der ligger bag det. "
Vejen, hvor vi befandt os, da vi drejede rundt om hjørnet fra den pensionerede
Saxe-Coburg Square præsenteret så stor en kontrast til det som forside et billede
gør på bagsiden.
Det var en af hovedfærdselsårerne, som formidles trafikken af byen til
nord og vest.
Kørebanen blev blokeret med den enorme strøm af handel flyder i en dobbelt tidevand
indad og udad, mens stier var sorte med skynde sværm af
fodgængere.
Det var svært at indse, da vi kiggede på linje af fine butikker og statelige erhvervslivet
lokaler, at de virkelig stødte op på den anden side på de falmede og stagnerende
pladsen, som vi netop havde forladt.
"Lad mig se," sagde Holmes, der stod på hjørnet og skævede langs den linje, "Jeg
vil gerne bare at huske rækkefølgen af husene her.
Det er en hobby for minen for at have en eksakt viden om London.
Der er Mortimer er, cigarhandleren, den lille avis butikken, Coburg gren af
City og forstæder Bank, Vegetarian Restaurant, og McFarlanes transport-
bygning depot.
Der bærer os lige på den anden blok.
Og nu, doktor, har vi gjort vores arbejde, så er det tid havde vi nogle lege.
En sandwich og en kop kaffe, og derefter ud til violin-Land, hvor alle er sødme
og Finhed og harmoni, og der er ingen rødhårede kunder til at ærgre os med deres
gåder. "
Min ven var en entusiastisk musiker, idet han ikke alene en meget dygtig
performer, men en komponist af nogen almindelig fortjeneste.
Hele eftermiddagen sad han i boderne pakket ind i den mest fuldkomne lykke,
blidt bølgende hans lange, tynde fingre i takt til musikken, mens hans blidt smilende
ansigt og hans mat, drømmende øjne var som
i modsætning til de Holmes the detektiv-hund, Holmes den ubarmhjertige, skarpt opfattende, der er klar
udleveret kriminelle agent, som det var muligt at blive gravide.
I sin enestående karakter, den dobbelte natur skiftevis markeret sig, og hans
ekstrem nøjagtighed og skarpsindighed, repræsenteret, da jeg ofte har tænkt, at
reaktion mod de poetiske og
kontemplativ stemning, som lejlighedsvis fremherskende i ham.
Swing af hans natur tog ham fra ekstrem sløvhed og sugende energi, og,
som jeg vidste godt, han har aldrig været så virkelig formidable som da, i dagevis, han havde
været lounging i hans lænestol midt i hans
improvisationer og hans sorte bogstaver udgaver.
Så var det, at begær af Chase pludselig ville komme over ham, og at hans
strålende ræsonnement magt ville stige til det niveau af intuition, indtil de, der var
ubekendt med hans metoder ville se
skævt til ham som på en mand, hvis viden var ikke, at andre dødelige.
Da jeg så ham den eftermiddag, så enwrapped i musikken på St. James 'Hall Jeg følte
at en ond tid kan komme over dem, som han havde sat sig til at jage ned.
"Du ønsker at gå hjem, ingen tvivl om, Doctor," bemærkede han, da vi kom.
"Ja, det ville være så godt." "Og jeg har nogle forretninger at gøre, som vil
tage nogle timer.
Denne forretning på Coburg Square er alvorlig. "" Hvorfor alvorligt? "
"En betydelig kriminalitet er i kontemplation. Jeg har al mulig grund til at tro, at vi
skal være tid til at stoppe det.
Men i dag bliver lørdag temmelig kompliceret spørgsmål.
Jeg vil have din hjælp i aften. "" På hvilket tidspunkt? "
"Ti vil være tidligt nok."
"Jeg skal være på Baker Street på ti." "Meget godt.
Og jeg siger, doktor, kan der være nogle lidt fare, så venlig at sætte din hær
revolver i lommen. "
Han viftede med hånden, vendte om på hælen, og forsvandt på et øjeblik blandt publikum.
Jeg håber, at jeg ikke er mere tæt end mine naboer, men jeg var altid undertrykt med
en fornemmelse af min egen dumhed i min omgang med Sherlock Holmes.
Her havde jeg hørt, hvad han havde hørt, havde jeg set, hvad han havde set, og dog fra hans
ord var det tydeligt, at han så tydeligvis ikke kun hvad der var sket, men hvad der var
ved at ske, mens for mig det hele var stadig forvirret og groteske.
Da jeg kørte hjem til mit hus i Kensington jeg tænkte over det hele, fra den ekstraordinære
historien om den rødhårede kopimaskine af "Encyklopædi" ned til det besøg i Sachsen-
Coburg Square, og de ildevarslende ord, som han havde skiltes fra mig.
Hvad var denne natlige ekspedition, og hvorfor skal jeg gå bevæbnet?
Hvor skulle vi hen, og hvad skulle vi gøre?
Jeg havde vinket fra Holmes, at det glatte pantelåner assistent var en
formidabelt mand - en mand, der kan spille et dybt spil.
Jeg forsøgte at puslespil det ud, men gav det op i fortvivlelse og indstille sagen til side, indtil
nat skulle bringe en forklaring.
Det var et Kvarter over ni, da jeg begyndte fra hjemmet og gjorde min vej gennem parken,
og så gennem Oxford Street til Baker Street.
To hansoms stod ved døren, og da jeg kom ind i passagen hørte jeg lyden
af stemmer fra oven.
Ved indsejlingen sit værelse fandt jeg Holmes i animeret samtale med to mænd, en af
hvem jeg er anerkendt som Peter Jones, det officielle politiet agent, mens den anden var
en lang, tynd, trist ansigt mand, med en meget
skinnende hat og trykkende respektable frakke.
"Ha!
Vores parti er færdig, "sagde Holmes, knappede hans ært-jakke og tage hans
tunge jagt afgrøder fra rack. "Watson, jeg tror, du ved Mr. Jones, af
Scotland Yard?
Lad mig introducere dig til Mr. Merryweather, hvem der skal være vores ledsager i til-nats
eventyr. "
"Vi er på jagt i par igen, Læge, ser du," sagde Jones i hans følgeskader
måde. "Vores ven her er der en vidunderlig mand for
at starte en jagt.
Alt hvad han ønsker, er en gammel hund til at hjælpe ham til at gøre det løber ned. "
"Jeg håber en vild gås må ikke vise sig at være afslutningen på vores Chase," bemærkede Mr.
Merryweather dystert.
"Du kan placere en betydelig tillid til Mr. Holmes, sir," sagde politiets agent
loftily.
"Han har sin egen lille metoder, der er, hvis han ikke vil sindet at jeg siger det, bare en
lidt for teoretisk og fantastisk, men han har sat en detektiv i ham.
Det er ikke for meget at sige, at én eller to gange, som i denne virksomhed af Sholto
mord og Agra skat, har han været mere næsten korrekt end det officielle
kraft. "
"Åh, hvis du siger det, Mr. Jones, det er okay," sagde den fremmede med ærbødighed.
"Still, jeg indrømme, at jeg savner min gummi.
Det er den første lørdag nat for syv og tyve år, at jeg ikke har haft min
gummi. "
"Jeg tror, du vil finde," sagde Sherlock Holmes, "at du vil spille for en højere
spil til-aften, end du nogensinde har gjort endnu, og at spil vil blive mere spændende.
For dig, Mr. Merryweather, vil indsatsen være omkring 30.000 pounds, og for dig, Jones,
vil det være den mand, på hvem du ønsker at lægge dine hænder. "
"John Clay, morderen, tyven, flot fyr, og forfalskeren.
He'sa ung mand, Mr. Merryweather, men han er i spidsen for sin profession, og jeg
ville hellere have min armbånd på ham end på nogen kriminelle i London.
He'sa bemærkelsesværdig mand, er ung John Clay.
Hans bedstefar var en kongelig hertug, og han selv har været at Eton og Oxford.
Hans hjerne er lige så snu som hans fingre, og selvom vi møder tegn på ham ved enhver lejlighed,
vi aldrig ved, hvor man kan finde manden selv.
Han vil knække en krybbe i Skotland en uge, og skal rejse penge til at bygge et børnehjem
i Cornwall den næste. Jeg har været på hans vej mod år og har
aldrig set ham endnu. "
"Jeg håber, at jeg kan have fornøjelsen af at præsentere dig i aften.
Jeg har haft et par små tænder også med Mr. John Clay, og jeg er enig med dig, at han
er i spidsen for sit erhverv.
Det er seneste ti dog, og ganske tide, at vi startede.
Hvis du har to vil tage det første hansom, Watson og jeg vil følge i den anden. "
Sherlock Holmes var ikke særlig kommunikative under den lange køretur og lagde sig tilbage i
cab nynne melodier, som han havde hørt om eftermiddagen.
Vi raslede gennem en endeløs labyrint af gas-oplyste gader, indtil vi kom ind
Farrington Street. "Vi er tæt på der nu," min ven
bemærkede.
"Denne fyr Merryweather er en bankdirektør, og personligt interesseret i
sagen. Jeg troede, det så godt at have Jones med os
også.
Han er ikke en dårlig fyr, men en absolut tåbe i hans profession.
Han har en positiv dyd.
Han er lige så modig som en bulldog og så vedholdende som en hummer, hvis han får sine kløer
på nogen. Her er vi, og de venter på os. "
Vi var nået til samme overfyldte færdselsåre, hvor vi havde fundet
os i morgen.
Vores førerhuse blev afskediget, og efter vejledning af Mr. Merryweather, vi passerede
ned ad en smal passage og gennem en sidedør, som han åbnede for os.
Indenfor var der en lille korridor, der endte i en meget massiv jernlåge.
Dette gælder også blev åbnet, og ført ned en flyvning af snoede stentrappe, der opsiges
anden formidable gate.
Mr. Merryweather standsede for at tænde en lygte, og så førte os ned ad en mørk,
Jord-lugtende passage, og så, efter åbning af en tredje dør, ind i en kæmpe hvælving eller
kælder, som var stablet rundt med kasser og massive kasser.
"Du er ikke meget sårbare fra oven," Holmes bemærkede, da han holdt op lanternen
og stirrede om ham.
"Heller ikke fra neden," sagde Mr. Merryweather, slående sin stok på flagene, som
foret gulvet. "Hvorfor, kære mig, lyder det ganske hult!" Siger han
bemærkede, slå op i overraskelse.
"Jeg må virkelig bede dig om at være lidt mere stille!" Sagde Holmes alvorligt.
"Du har allerede trues hele succes for vores ekspedition.
Kan jeg beder, at du ville have den godhed at sætte sig ned på en af disse
kasser, og ikke at blande sig? "
Den højtidelige Mr. Merryweather satte sig på en kasse, med en meget skadet
udtryk på hans ansigt, mens Holmes faldt på knæ på gulvet, og med
lanterne og et forstørrelsesglas, begyndte at
undersøger minutiøst revnerne mellem stenene.
Et par sekunder var nok til at tilfredsstille ham, for han sprang på benene igen og satte sin
glas i lommen.
"Vi har mindst en time før os," bemærkede han, "for de næppe kan tage ethvert
trin, indtil den gode pantelåner er sikkert i sengen.
Så de vil ikke tabe et minut, for jo før de gør deres arbejde længere tid
de vil have for deres flugt.
Vi er på nuværende tidspunkt, Doctor - da ingen tvivl om du har gættet - i kælderen af byen
gren af en af de største banker i London.
Mr. Merryweather er formand for direktører, og han vil forklare dig, at
Der er grunde til, at de mere vovede kriminelle of London, bør tage et
betydelig interesse i denne kælder på nuværende tidspunkt. "
"Det er vores franske guld," hviskede direktøren.
"Vi har haft flere advarsler om, at et forsøg kan gøres på den."
"Din franske guld?"
"Ja. Vi havde lejlighed for nogle måneder siden for at styrke vores ressourcer og lånt for
dette formål 30.000 napoleonskager fra Bank of France.
Det er blevet kendt, at vi aldrig har haft lejlighed til at pakke de penge, og at det
ligger stadig i vores kælder.
Den kasse, hvorpå jeg sidder indeholder 2.000 napoleonskager pakket mellem lag af bly
folie.
Vores reserve af guldbarrer er meget større i dag end normalt holdes i et enkelt
afdelingskontor, og direktørerne har haft betænkeligheder ved emnet. "
"Hvilket var meget velbegrundet," observerede Holmes.
"Og nu er det på tide, at vi arrangerede vores lille planer.
Jeg forventer, at inden for en time sager vil komme til et hoved.
I mellemtiden Mr. Merryweather, må vi sætte skærmen over den mørke lanterne. "
"Og sidder i mørket?"
"Jeg er bange for det. Jeg havde medbragt en pakke med kort i lommen,
og jeg tænkte, at da vi var en partie Carrée, kan du have din gummi efter
alle.
Men jeg kan se, at fjenden forberedelser er gået så langt, at vi ikke kan risikere
tilstedeværelsen af et lys. Og først og fremmest skal vi vælger vores
positioner.
Disse modige mænd, og selvom vi skal tage dem på en ulempe, kan de gøre os
nogle skader, medmindre vi er forsigtige. Jeg skal stå bag denne kasse, og har du
skjule jer bag dem.
Så når jeg flash lys på dem, tæt på hurtigt.
Hvis de brand, Watson, har ingen betænkeligheder ved at skyde dem ned. "
Jeg lagde min revolver, spændt efter toppen af trækasse bag hvilket jeg sammenkrøbet.
Holmes skød glide hen over forsiden af hans lanterne og efterlod os i bælgmørke -
en sådan absolut mørke som jeg aldrig før har oplevet.
Lugten af varmt metal forblev at forsikre os om, at lyset stadig var der, klar til at
flash ud med et øjebliks varsel.
For mig har arbejdet med mine nerver op til en pitch på middellevetid, der var noget
deprimerende og dæmpende på den pludselige mørke, og i den kolde klamme luft fra
hvælving.
"De har kun én tilbagetog," hviskede Holmes.
"Det er tilbage gennem huset i Sachsen-Coburg Square.
Jeg håber, at du har gjort, hvad jeg bad dig, Jones? "
"Jeg har en inspektør og to officerer ventede ved hoveddøren."
"Så har vi stoppet alle hullerne.
Og nu vi skal være stille og vente. "Sikke en tid, det virkede!
Fra sammenligne notater bagefter det var, men en time og et kvarter, men det syntes at
mig, at natten skal have næsten væk, og ved daggry skal bryde over os.
Mine lemmer var trætte og stive, for jeg frygtede for at ændre min holdning, men mine nerver var
arbejdede op til de højeste banen af spænding, og min hørelse var så akut, at jeg kunne
ikke kun høre den blide vejrtrækning af mine
ledsagere, men jeg kunne skelne den dybere, tungere i-ånde af den rumlige
Jones fra den tynde, sukkende efterretning bankdirektør.
Fra min position kunne jeg se ud over tilfældet i retning af gulvet.
Pludselig mine øjne fangede glimt af et lys.
Først var det, men et makabert gnist på Stenbroen.
Så er det rakt ud, indtil det blev en gul streg, og derefter, uden nogen advarsel
eller lyd, en flænge syntes at åbne og en hånd frem, en hvid, næsten kvindelig hånd,
der følte omkring i centrum af den lille område af lys.
For et minut eller mere i hånden, med dens vrider fingre stak ud af
gulv.
Så den blev trukket tilbage så pludseligt som den så ud, og alt var mørkt igen redde
enkelt skumle gnist der markerede et sprække mellem stenene.
Dens forsvinden var dog men momentan.
Med en oprivende, tåreflåd lyd, vendte et af de brede, hvide sten i løbet på sin
side og efterlod en firkantet, gabende hul, hvorigennem strømmede lyset af en
lanterne.
Ud over kanten der tittede et rent snit, drengede ansigt, som så ivrigt om det,
og derefter med en hånd på hver side af blænden, trak sig skulder-høj og
talje-høj, indtil det ene knæ hvilede på kanten.
I et andet øjeblik stod han ved siden af hullet og blev slæbeliner efter ham en
følgesvend, smidig og små ligesom han med et blegt ansigt og et chok af meget rødt
hår.
"Det hele er klart," hviskede han. "Har du mejslen og tasker?
Great Scott! Hop, Archie, hoppe, og jeg vil gynge til det! "
Sherlock Holmes var sprunget ud og greb tyven i kraven.
De andre dykkede ned i hullet, og jeg hørte lyden af sønderrivende klud Jones
greb på hans nederdele.
Lyset blinkede på tønde af en revolver, men Holmes 'jagt afgrøde kom
ned på mandens håndled, og pistolen klinkede på stengulvet.
"Det nytter ikke, John Clay," sagde Holmes mildt.
"Du har ingen chance overhovedet." "Så jeg ser," den anden svarede med
yderste kølighed.
»Jeg tror, at min kammerat er i orden, selvom jeg kan se du har fået hans frakkeskøder."
"Der er tre mænd ventede på ham i døren," sagde Holmes.
"Åh, ja!
Du synes at have gjort det noget helt helt.
Jeg må komplimentere dig. "" Og jeg dig, "Holmes svarede.
"Dit rødhårede ideen var meget ny og effektiv."
"Du vil se din kammerat igen i dag," sagde Jones.
"Han er hurtigere til at klatre ned huller end jeg er.
Bare hold ud, mens jeg rette derbies. "
"Jeg beder, at du ikke vil røre mig med dine beskidte hænder," sagde vor Fange, da
håndjern klaprede på hans håndled. "Du kan ikke være bekendt, at jeg har kongelige
blod i mine årer.
Har godhed, også, når du adresserer mig altid til at sige 'sir' og 'tak.' "
"All right," sagde Jones med et blik og et fnis.
"Nå, jeg beder Dem, sir, marts ovenpå, hvor vi kan få en taxa til at
Deres Højhed til politiet-station? "" Det er bedre, "siger John Clay ophøjet ro.
Han gjorde en fejende bue til de tre af os og gik stille ud i varetægt
detektiven.
"Virkelig, Mr. Holmes," sagde Mr. Merryweather som vi fulgte dem fra kælderen, "jeg gør
ikke, hvordan banken kan takke dig eller tilbagebetale dig.
Der er ingen tvivl om, at du har opdaget og besejret i den mest komplette måde
en af de mest ihærdige forsøg på bankrøveri, der nogensinde er kommet inden for mit
oplevelse. "
"Jeg har haft en eller to små scoringer af mine egne til at afregne med John Clay," sagde
Holmes.
"Jeg har været på nogle små omkostning over dette spørgsmål, som jeg forventer, at banken
til tilbagebetaling, men udover at jeg er rigeligt tilbagebetalt ved at have haft en oplevelse, som er
på mange måder unikke, og ved at høre
meget bemærkelsesværdige fortælling om den rødhårede League. "
"Ser du, Watson," forklarede han i de tidlige morgentimer, mens vi sad over en
glas whisky og soda i Baker Street, "det var helt klart fra den første
at den eneste mulige genstand for denne
snarere fantastiske forretninger annoncering af League, og det
kopiering af 'Encyklopædi, "må være at få dette ikke alt for lyse pantelåner ud af
vejen for et antal timer hver dag.
Det var en besynderlig måde at håndtere det, men virkelig, ville det være vanskeligt at foreslå en
bedre.
Metoden var ingen tvivl foreslået at Clay geniale sind ved farven på hans
medskyldig hår.
De 4 pounds en uge var et lokkemiddel, der skal tegne ham, og hvad var det for dem, der var
spiller for tusinder?
De satte i reklamen, en rogue har den midlertidige kontor, de andre slyngelstater
tilskynder mand for at ansøge om det, og sammen de formår at sikre hans fravær
hver morgen i ugen.
Fra den tid, jeg hørte om assistent efter at være kommet til halv løn, var det oplagt
for mig, at han havde nogle stærke motiv for at sikre den situation. "
"Men hvordan kunne du gætte hvad motivet var?"
"Havde der været kvinder i huset, skulle jeg have mistanke om en simpel vulgær
intriger.
Men det var ude af spørgsmålet. Manden forretning var en lille en, og
Der var intet i hans hus, der kan tegne sig for en sådan omfattende forberedelser,
og en sådan udgift, som de var på.
Det må da være noget ud af huset.
Hvad kunne det være?
Jeg tænkte på assistent forkærlighed for fotografering, og hans trick med at forsvinde
i kælderen. Kælderen!
Der var i slutningen af denne sammenfiltrede fingerpeg.
Så jeg gjorde henvendelser om denne mystiske assistent og konstaterede, at jeg var nødt til at beskæftige sig med
en af de sejeste og mest dristige forbrydere i London.
Han gjorde noget i kælderen - noget, som tog mange timer om dagen for
månedsvis. Hvad kunne det være, en gang mere?
Jeg kunne tænke på ingenting bortset fra at han kørte en tunnel til en anden bygning.
"Indtil videre har jeg havde fået, da vi besøgte skueplads for handling.
Jeg overraskede dig ved at slå på fortovet med min stok.
Jeg var vurderingen af, om kælderen strakt ud foran eller bagved.
Det var ikke i front.
Så jeg ringede på, og som jeg håbede, assistenten besvaret det.
Vi har haft nogle kampe, men vi havde aldrig sat sine øjne på hinanden før.
Jeg næppe så på hans ansigt.
Hans knæ var hvad jeg ønskede at se. Du skal selv have bemærket, hvordan slidt,
rynket, og farves de var. De talte om disse timer af gravende.
Det eneste tilbageværende punkt var, hvad de var gravende for.
Jeg gik rundt om hjørnet, så City og Suburban Bank stødte op på vores vens
lokaler, og følte at jeg havde løst mit problem.
Når du kørte hjem efter koncerten jeg ikke kaldt på Scotland Yard, og på den
formand for bankdirektører, med det resultat, at du har set. "
"Og hvordan kan du fortælle, at de ville gøre deres forsøg på at i nat?"
Spurgte jeg.
"Nå, når de lukkede deres League kontorer, der var et tegn på, at de brød sig ikke
længere om Mr. Jabez Wilson tilstedeværelse - med andre ord, at de havde afsluttet
deres tunnel.
Men det var vigtigt, at de skulle bruge det hurtigt, som det kunne blive opdaget, eller
bullion kan blive fjernet.
Lørdag ville passe dem bedre end nogen anden dag, da det ville give dem to dage
for deres flugt. Af alle disse grunde, som jeg forventede, at de
kommer i aften. "
"Du begrundet ud af det smukt," udbrød jeg i uskrømtede beundring.
"Det er så lang en kæde, og alligevel hver eneste link ringe sandt."
"Det reddede mig fra Kjedsomhed," svarede han, gaben.
"Ak! Jeg har allerede føler, at det lukker ind til mig.
Mit liv er brugt i ét langt forsøg på at flygte fra de banaliteter i tilværelsen.
Disse små problemer, hjælpe mig til at gøre det. "" Og du er en velgører af løbet, "
siger I.
Han trak på skuldrene. "Ja, måske, trods alt, er det for nogle
megen nytte, "bemærkede han. "'L'Homme c'est rien - l'oeuvre c'est tout,'
som Gustave Flaubert skrev til George Sand. "
>